a levél szegélyét képezi; a többi sejt bossziidad vagy hosszudad- 

 szálas. Bryol. Eiir. III. tab. -210. 



Eperjes, Göllniczbánya és Soborsin vidékén (Hazslinszky ). 

 Trenesénben iHolubyi, X.-Szeben m. iSchür 4-i4r).i, Horvátország- 

 ban Károly^-áros környékén. 



III. A szttjpárhinyzat ki:ftös ; a hels j ntjolcz pillából álL 

 remlhagyólag 16 is. A légnyilások fedetlenek ipbaneropor). A leve- 

 lek hegyesek vagy kihegyezettek. 



10. 0. fastigiiitiim Bruch. Sötétzöld, körülbelül három cm. 

 magas, laza g^-epeket alkot. Levelei megnyúlt lándsásak. kevéssé 

 varaucsosak. A ievélalj tésrlaalakú. sejtjei .^ryakran bibircsósak. 

 Tokocskája bnnkóidomú. uyolcz bordája széles és a nyakig terjed, 

 a kinyílás után a szája alatt kevéssé behoi"padozott. A szájpái-- 

 kányzat fogai gyakran rácsosán összefüzöttek ; pillái fonálképűek. 

 egy sejtsorból alakulnak, s gyakran fonálképü függelékekkel. A ku- 

 pak csőre keskeny és ferde, szegélye narancsszínű. A kncsma az 

 egész tokocskát fedi s ziláltan szőrös. 



Erdei s mezei fák törzsein nő. Termése tavaszszal érik. A le- 

 vél csiícsa g}í-akran chlorophylltalan. Vannak példányok, melyek- 

 nek a tokocskája egészen, sőt felső részével még a nyele is a 

 bm-oklevelek fölé emelkedik. Eperjes. Göllnicz, Sz.-Lipócz kör- 

 nyékén, a Cserhó-hegyen, Szerednyén gesztenyefán. Siibauye ni. 

 a Száva partján szilvafán, a tliósgyőri völgyben, a kamara-er- 

 döben Budán iBorbási, N.-Podhrágy m. (Holuby , X.-Szeber.. 

 (ScHUR 4442.1. Hosszú-Aszó iBarth i, Fenyőfalva m. iFuss) terem. 



S'ixicolum. Minden egA'es része kisebb, a levelei tompák. 

 Trachytsziklák repedéseiben Eperjes környékén található. 



11. 0. appendiculatuiu Schiinpr. I.impricht és Juratzka vé- 

 leménye szerint csak az előbbi faj eltörpült alakja. Apró g^-epeket 

 alkot, mint az O. pumilmn, Tokocskája a pólyázó leveleken 

 felül emelkedik. Kiüsö és belső szájpárkányzatán függelékek 

 vannak. 



Fák törzsein no. Erdélyből említi Kanitz. de Fuss (Syst. 

 Verz. 672. 1. ) szeiint két^s a mi lloránkbau. 



12. O. affine Schrad. Igen hasonlít az O. fastigiatimihoz. 

 csakhogy levelei rövidebbek, s erősen bibircsósak : aljukon sima- 

 falú sejtek vannak. Tokocskája majdnem féhg a levelek közt ül, 

 tojásdad, hosszunyakú s S széles, többnyire négy sejtsorból ala- 

 kuló bordája van. PiUái egy sejtsorból állnak s simák. Fogai 

 párosak, a középvonal 'irányában lyiLkasak, fiiggelékók nincs, 

 száraz állapotban íejérlők. A kupak csúcsa kihegyezett s a sze- 

 gélye bíborszínű. Bryol. Eur. IH. tab. 216. 



Erdei és mezei lombos és tűlevelű fák törzsein terem, ritkán 

 homokkövön is. Termése nyáron érik. Tokocskája a nyakával 

 együtt már a feh-epedés előtt orsóképű s az alján tekert. Xéha, 

 különösen tűlevelű fákon, bordái keskenyebbek s nem terjednek a 

 tokocska aljáig vagy annak közepéig sem. Bryol. suppl. tab. X. 



