180 



változó. Tokocskája néhol oly alakú ós nagyságú, mint a B. erypthro- 

 carpumé (de bőrszínűi, néhol pedig duzzadt, visszásán tojásidomú. 

 Rendszerint csak néhány vonalnyi magas, nedves helyeken azon- 

 ban egy hüvelyknél magasabb gyepeket is alkot. 



16. B. Funl-ii Schiugr. Fejérlö, laza gyepeket képez. Meddő 

 ágai barkaalakuak. Szárain a levelek sűrűn fedelékesek. A levelek 

 szélesen tojásdadok, teknősök, szegélytelenek, épélűek, róna szél- 

 lel, igen rövid árhegygyé kifutó vörös érrel s laza sejtszövetteL 

 Tokocskája dagadt körteképü , egyenes , halavány-rozsdaszínű, 

 nagykupakú, mint az előbbi faj. B. Geliebíi De Not. — Bryol. Eur. 

 IV. tab. 382. 



Szórványosan nő homokos talajon. Termése nyáron érik. 

 N.-Podhrágy (Holuby), Hosszú- Aszó (Barth), Lökve m. 



17. B. Mildeanum Juratz. Sárgazöld, selyemfényű, aljukon 

 gyökszöszös gyepeket képez. Szárai majdnem egyenletesen leve- 

 lesek, elágazók, 2 — 3 cm. magasak. Levelei tojásdad-lándsásak,. 

 kihegyezettek, száraz állapotban fedelékesek, merevek, teknősek^ 

 ép és behajlott élű, árhegygyé kifutó érrel s sűrű sejtszövetteL 

 Tokocskája visszásán tojáshosszudad, görbe nyakba keskenyedő, 

 lecsüngő, vörösesbarna, végre gesztenyebarna ; domború, rövidre 

 kihegyezett, vöröslő, fényes kupakkai. Nyele vöröslő. 



Nedves földön és kőfalakon nő. Termése nyáron érik. Krassó- 

 megyében (Juratzka szerint Kanitz), Lapás-Gyarmat vidékén 

 (Knapp), Dalmácziában Ostonik m. (Weiss). 



18. B. argenteum L. Sűrű, többnyire vánkosképű, száraz 

 időben ezüstfényű gyepeket alkot. Szárai és barkaidomú ágai fede- 

 lékesen levelesek. Levelei visszásán tojásdadok, rögtön kihegye- 

 zettek, erősen teknősök, épélűek, a csúcs alatt eltünedező érrel s 

 laza sejtszövettel. A tokocska hosszudad, lecsüngő, domború, na- 

 rancssárga kupakkal, vérvörös, végre fekete. Bryol. Eur. IV. 

 tab. 384. 



májas. Szárai és ágai hosszabbak (mint a tőalaké), majd- 

 nem a tokocska aljáig érnek ; levelei tompa csúcsúak, szüfkezöldek. 



y. lanafum. Zömökebb a töalaknál, rövidebb, hófejér ágakkal 

 s hosszabb árvégű, chlorophylltalan levelekkel. 



A legközönségesebb moh a flóra egész területén, a rónaságtól 

 (^Szarvas) a havasi tájig kopár földön, házfedeleken s sziklákon. 

 AKarancson iBorbás). p alakja mész-tufán Szepességben (Kalchbr.). 

 Y alakját hazánkban még nem szedte senki sem. 



19. B. Bl'indii Br. et Schimj). Sűrű, 1 — 2 cm. magas gyepeket 

 alkot. Sátorozó ágai barkaalak úak. Ági eveiéi tojásdadok, lekerekí- 

 tett csúcsúak, teknősök, szorosan fedelékesek. A tokocska gömb- 

 körteidomú, lecsüngő, gesztenyeszínű, végre barna, apró szájpár- 

 kányzattal s fényes kupakkal. 



A B. argenteummal együtt a legjellemzettebb és legkönnyeb- 

 ben felismerhető moh. Eperjes környékén a vasút melléki árkok- 

 ban nő. Termése augusztus hóban érik. 



20. B. capiUare Dili. Törzseit barna gyökszösz szövi össze 



