190 



mindenfelé vagy egy oldalra néznek. Tokocskája rövidebb s rövi- 

 debb nyelű. 



y. minor Brid. Hasonlóképen zömökebb havasi alak, felálló, 

 tompa végíí levelekkel s rövid nyelű, majd csak nem \dsszásan 

 tojásdad, görbe tokocskával. 



Tm-fás talajon nő a rónaságtól a havasi tájig. Termése nyáron 

 érik. A tőalak Liptóban az orlovai völgyben (Lojka), a késmárki 

 nagy erdőben, Erdélyben a Büdös hegy alján, a tusnádi mocsár- 

 ban és Brassó környékén (1. Schur 4419.) terem. A ,3 alak a Magas- 

 Tátra éjszakkeleti mészhegyein a dzsári szm-dok aljától a Stirn- 

 berg alhavasi tájáig található ; a y alak a Kopa szurdokon. 



3. M. longiseta Hedw. Kétlaki. Levelei 6 — 8 sorban sűrűn 

 állnak, szálas lándsásak, épélűek, hegyesek, a csúcs alatt elmosódó 

 érrel. A tokocska nyele majdnem 1 dc. hosszú. Tokocskája meg- 

 nyiilt körteidomú, görbe, ferdén álló, alacsonv, kúpos kupakkal. 

 Bryol. Eiir. IV. tab. 309. Wahlenberg (FL' Carp. n. 1149.) a 

 Tátra aljáról említi, de mivel ő «foliis dentatis»-ról szól, faja csak 

 a következő lehet. A Mátrában Eger m. a baktai Sphagnmnos 

 tóban (Yrabklyi és Borbás), Erdélyben Preschbe Mumma és Oláh- 

 falva környékén terem (1. Schur 4417. sz. a.). 



4. M. tristicha Funl: Kétlaki moh, mint az előbbi. A to- 

 kocskát igen hosszú nyél tartja. Antheridiumai a szár csúcsán 

 csillagalakú fészkekben vannak. Gyepjei nem barnászöldek, mint 

 az előbbi fajoké, hanem pázsit- vagj' sárgazöldek. Szárai gyéreb- 

 ben levelesek. Levelei szélesebb, szárölelő aljból szálas-lándsásak, 

 kihegyezettek, fürészesélűek. Biyol. Eur. IV. tab. 311. 



Gj^eptőzeges erdei talajon nő a M. -Tátra alján a késmárki 

 erdőben (ilf. longiseta Wahl. FI. Carp. 1149. non Hediv.), a Büdös 

 hegy alján és Arpáskörnyékén (Heufler). 



58. Aalacomninm Schwgr. 



A Brj^nmok termetét viselő mohok ; de a levelek sejtszövete 

 apróhorgú s az egész lemez egyszerű gömbded, clilorophylldús, 

 bibircsós sejtekből áll. A külső szájpárkányzatnak fogai árhegj'gyé 

 keskenyednek. Az antheridiumos virágok rügyképűek, köztök fonal- 

 képű paraphysisek vannak. 



1. A. androgynum (L.) Sűrű, pázsitzöld gyepeket alkot s a 

 végálló levelek hónaljából fonalképű, levéltelen sarjakat hajt, me- 

 lyek végükön csírasejtgömböt fejlesztenek (Psendopodiiimok). Le- 

 velei szálas-lándsásak, végükön kirágottan fogasak, száraz álla- 

 potban pödröttek Tokocskája hosszúdad-hengeres, ferdén álló, 

 kúpos kupakkal s száraz állapotban hosszant futó mély baráz- 

 dákkal. Bryol. Eur. IV. tab. 406. 



Földön, fatörzseken és sziklákon nő. Termése nyáron érik. 

 Pozsony körül (Endlicher 318. sz. a.). Bánságban (Pancic), az 

 ecsedi lápon (Pokorny Zool. bot. Ver. 287. L), az Árpás meg 

 a Büdös hegyen és Tusnád m. (Schur 4241. sz. a.). 



