minus Br. et Schimp. Ez a kisebbik alakja, heverő szárral 

 s terepélyesQja elálló, rövidebb levelekkel. 



A töalak a száloki vizekben (Kalchbrenner). 



2. Alnem. Harpidium Sulliv. 



Szára többnyire szárnyasán elágazó gyökszösz s mellékleve- 

 lek nélkül. Levelei, legalább az ágak hegyén, sarlóalakáak és 

 eresek. A levélszövet sejtjei keskenyek és szálasak, a levél alja 

 felé lazábbak, az aljzugokban néha négyzetesek. 



6. ÍZ". Kneiffií Schimp. BryoL Eur.t. 573. Szára hosszú, lecsepült, 

 ritkán fölegyenesedő, szabálytalanul elágazó ; hosszú, ritkán szár- 

 nyasán elágazó ágakkal. Az alsó levelek egyenesek, hegyes szög 

 alatt elállók és mindenfelé néznek ; az ághegyi levelek ívesen gör- 

 bültek s egy oldalra néznek. Mindannyian puhák, fényesek, tojás- 

 dad-nyilas aljból lándsásak, élesen kihegyezettek, épélűek, vékony, 

 a levél közepén túl terjedő érrel ; az ágacskákon keskenyebbek. 

 A levélszövet sejtjei igen keskenyek, hatoldalú-rhombosak, a levél 

 álja felé igen meglazulnak és sárgásak. A buroklevelek mélyen ba- 

 rázdásak, aljukkal hüvelyezők. A tokocska hosszúdad, görbenyakú ; 

 hosszú és görbe-gurbanyelü ; tompa, kúpos kupakkal és széles 

 gyűrűvel. 



Egyfelől az Amblystegium riparium-hoz, másfelöl a Hypnum 

 aduncum-hoz hasonlít, ezért majd ehhez, majd amahhoz állír 

 tották alfajképen. A rónaság mocsaraiban (Pokorny, Zool. bot. 

 Ver. 1860. 287. 1.) nő ; pl. a zaneggi mocsáros erdőben a Han- 

 ságban és az ecsedi lápon. Pozsony-, Eperjes- és Sz.-Olaszi m., 

 továbbá N.-Szeben környékén (Schur). 



7. H. aduncum Hedw. p. p. Szárai gyökszösztelenek, felál- 

 lók, kevés sátorozó ágra oszlanak, szabálj talán úl szárnyas ágak- 

 kal, horgasvégű vagy begöngyölödő ágacskákkal és sarlóalakú leve- 

 lekkel. Levelei fényesek, tojásdad-öblös aljból rögtön lándsásak, 

 legörbülő csúcsokkal és vékony, majdnem a levélcsúcsig terjedő 

 érrel. A levélszövet sejtjei igen keskenyek, a levél alja felé 

 kevéssé tágasabbak. A tokocska hosszúdad-hengeres, görbe, fer- 

 dén áll, halavány-rozs laszínü ; narancssárga, bibircsós végű kupak- 

 kal. A külső szájpárkányzat fogain színtelen szegély van. Bryol. 

 Eur. tab. 604. Igen elterjedt faj, a rónaságtól a havasi tájig 

 emelkedik. Szerfölött változó s ezért sokféle osztályozásra adott 

 alkalmat. Nem tartom lehetetlenségnek, hogy sokoldalúságánál 

 fogva törülni fogják a fajok sorából. 



Flóránkban a következő alakokat lehet megkülönböztetni : 

 a. A tóalaJc. Minden egyes levele sarlóképü,, sima, tojásdad 



aljból lándzsás , hegyes csúcsba keskenyedik. Ágacskái gyéren 



állnak. Pázsit- vagy sötétzöld gyepeket alkot. 



[5. pracüescens Schivip. A levél sejtszövete sokkal lazább, s 



csak a levél felső részén szálas. Minden egyes levele sarlóképü. 



