253 



rakott szárakkal, sarlóalakúan görbített, fogacskás levelekkel s 

 erös, a csúcs alatt eltüDedezö érrel. 



y. flnctuans Schimjj. Sötét vagy feketezöld, hullámzó vízi 

 Dioh. Elágazása nyalábos vagj- szabálytalanul szárnyas. Levelei 

 tojás-hosszúdadok, kihegyezettek, gyengén barázdásak, a levélcsúcs- 

 ban elmosódó vagy kifutó, erös érrel. Az alsó levelekből elöbl) -utóbb 

 csak a levélér marad fenn. 



A töalak Sárosmegyében Sz.-Lipóez és Kis-Szeben, Sze 

 pességben Sz.-Olaszi (Kalchbr.) környékén meg a Branyiszkón, 

 Liptóban a Királyhegyen és a Fekete-Vág mellékén (Lojka), 

 Árvában a Babiagorán, Zólyomban Beszterczebánya m., Trencsén- 

 ben (floLUBY), Barsmegyében Körmöczbánya m. (Márkus), Már- 

 marosban a vízéri völgyben, Krassóbau a Euszka havas alján 

 (SiMKovics), továbbá Erdélyben, Tót- és Horvátországban (külö- 

 nösen bőven Szamobor m.). 



A [; alak a Branyiszkón s a Tátra éjszakkeleti mészhegyein 

 (Hazslinszky), N.-Podhrágy m. (Hollby). a Pop-Ivánon (Eehmann), 

 Vojszlován Hunyad és Krassó határán (Simkovics). 



A Y alak a singléri völgj'ben, Göllniczbánya környékén, a 

 Zöld-tóból kifolyó patakban a ^I.-Tátra alhavasi tájában, Sz.-Olaszi 

 m. (Kalchbrenner). 



17. H. decijpiens (DeNof) Barnás, sötétzöld, fénytelen, merev 

 moh, szabálj'osan s sűrűn szárnyaságú, felálló vagy heverő szá- 

 rakkal. A melléklevelek sokféle alakúak ; a gyököcskék vörösek. 

 A szár levelei háromszögűek, kihegyezettek, széles szívidomú 

 aljjal, mély, hosszant futó barázdákkal, fürészes széllel és vastag, a 

 csúcsba benyúló sárgás érrel. A levélszövet sejtjei kerekded-hatolda- 

 lúak, chloroj^hyHtartalmúak ; az öblös levélaljzugokban igen tága- 

 sak, színtelenek vagy barnák; mindannyian a levél mindkét olda- 

 lán többnyire bibircsósak. Tokocskája hengeres; kihegyezett, kúpos 

 kup- kkal. Thuidium decipiens De Not. 



A felső erdőtájtól az alhavasi tájig emelkedik. A M. -Tátrán 

 nieg az árvái Babiagorán (Fritze és Limpricht). 



18. H. faUax Brid. 15arna- vag;\' feketezöld, szabály talanúl 

 szárnyaságú, csak az ágak végén pázsitzöld moh. Szárai merevek, 

 a vízÍ3en hullámzók, igen kevés melléklevéllel s még kevesebb 

 gyökszöszszel. Levelei szélesen lándsásak, kevéssé lefutó aljjal, 

 gyengén fogas széllel és árhegybe kifutó, erős érrel. Sejtjei hosz- 

 szabbak és soklapiiak, chlorophylldúsak ; az alj zugokban nagyok, 

 négj'zetesek vagy téglaképűek és színtelenek. Mint minden hul- 

 lámzó mohnál, úgy ennél a fajnál is előbb-utóbb csak az alsó leve- 

 leknek ere marad fenn. 



Patakokban nő. Igen hasonlít a következő fajhoz, melyhez 

 mint hullámzó alak hozzá csatolható (Limpricht). Amhlystegium 

 irrigudm y fallax Schímj). A matheóci malom zuhatagja alatt 

 s hasonló helyen Igló környékén (Hazsl.). 



19. H. filicinum L. Igen hasonló az előbbi fajhoz, de szára 

 a sok melléklevél s gyökszösz miatt borzas. Szárai szárnyas- ágúak. 



