Í57 



érik. A M.-Tátráii s Mármaros éjszak-keleti hegyeiu (Rehmann), 

 Erdélyben (1. Schur 4373. és 4378. sz.) és SlavoDiában (Knapp.). 



27. H. callichroum Brid. Vánkosképű, pázsit- vagy sárgazöld 

 gyepeket alkot. Szárai heverők vagy fölegyenesednek, szárnyas- 

 ágúak, sűrűn álló ágacskákkal és kis melléklevelekkel. A szár 

 levelei tojásdad aljból megnyúlt lándsásak, hosszúra kihegyezettek, 

 lefutó aljjal, fűrészes csúcscsal s alig észrevehető gyenge érrel. A le- 

 vélaljzngok sejtjei nagyok, fölfiivódottak s többnyire színtelenek. 

 Bryol. lün\ tab. 596. 



Igen szép kétlaki moh, melyet teljes példányok hiányában 

 csak bajosan lehet a következő fajtól megkülönböztetni, mivel 

 legjellemzőbb tulajdonsága épen a termés alakulása. Tokocskája 

 t. i. rövid nyelű, aljától kezdve oldalra hajlik ; kupakja árhegy- 

 gyel végződik ; a következő faj tokocskája felálló s csak a köze- 

 pétől kezdve hajlik oldalra. 



Sziklákon nő. A felső erdőtájtól a havasi tájig terjed. Ter- 

 mése nyár végén érik. A M, -Tátrán a három kút környékén 

 (Hazsl.i, a Tátra éjszaki lejtőin (Rehmann), az árvái Babiagorán 

 (Limpricht), a Euszka havason és a Eetyezát alján (Simkovics), 

 Erdélyben Brassó környékén (Schur), az árpási völgj'ben (Heufler), 

 a Plaiu Czeri havason (Barth és Fuss). 



28. H. cupressiforme L. Terjedelmes, puha, barnás vagy 

 sárgászöld gyepeket alkot. Kétlaki. A szár elágazása változó, gyak- 

 ran szárnyas, csak kevés és keskeny mellóklevele van. A levelek 

 tojásláudsásak, lassan szőrképű, néha fogas csúcsba keskenyed- 

 nek, éretlenek vag^' eresek, az ér iha van) kettős és igen rövid, 

 sarlóképűek s hegyes szöget képző két irányban fedelékesek. 

 A levélszövet sejtjei szálasak. Az alj zugokban sok négyzetes 

 chlorophyll tartalmú sejt van. Legjellemzőbb a tokocskája, mely 

 kicsiny, hengeres, majdnem egj-enes és majdnem felálló; kihegye- 

 zett vagy bibircsósvégű, ritkán rövid csőrű kupakkal és széles gyű- 

 rűvel. Bryol, Eur. tab. ö94. és .59.5. 



Feltűnőbb alakjai : 



[j. tecioruin. Szárai kúsznak, az aljzatra lapulnak, az ágacskák 

 csak a gyep közepében emelkednek föl és sűrűn állnak ; a levelek 

 igen hosszúra kihegyezettek, a tokocska rö^ddebb és vastagabb, 

 mint a tőalaknál. Földeken, kőfalakon és sziklákon nő. P.-Peklén 

 m. mészsziklán. 



v. brevisetum. Sűrű, bársony-képű, fényes gyepeket alkot. 

 Agai felállók, duzzadt-hengeresek, sátorozok. Levelei fedelékesek, 

 gyengén görbültek, sőt részben egyenesek, erősen teknősek.* To- 

 kocskája hosszúdad-hengeres, görbébb, mint a tőalaké ; kupakja 

 hegyes. 



Mármarosban fatörzseken. Sárosban a sebesi völgyben tra- 

 chytsziklákon (Hazsl.). 



0. iincinaiiilum. Apró, gyengéd alak, horgasvégű ágacskákkal 

 8 keskenyebb levelekkel, rövid nyelű, apró tokocskával és hoszú 

 <;sőrű kupakkal. 



Hazslinszky, A Magyar birodalom mohflóráji 



17 



