262 



felé, ritkábban mindannyian egy oldalra nézők, nagysejtű, sárga 

 aljzugokkal. A levélér hiányzik, vagy kettős, de rövid, vagy egy- 

 szerű, a levél közepéig, vagy azon túl is terjedő. A buroklevelek 

 barázdások és keskenyebbek. A tokocska kerülékes, liosszúdad 

 vagy hosszndadhengeres. Limnohium íjalustre Bryol. Eur. tab. 574. 

 H. luridum Hedw. 



Kétalakú ugyanazon egy törzsön is. A legfiatalabb ágak 

 ugyanis sárgazöldek, horgasvégűek, egy oldalra néző, sarlósán 

 hajlott levelekkel ; a vénebb szárak ellenben feketezöldek, egye- 

 nesek, minden oldalra néző, hegyes szög alatt elálló levelek- 

 kel. Még ez a kétalakúság is változó, a mennyiben a levélér 

 majd a levél közepén túl terjed, majd teljesen hiányzik, majd 

 kettős igen rövid. 



Feltűnőbb alfajai : 



[3. hamulosuyn Schimp. Minden levele sarlóalakú s egy oldalra 

 néző. Tokocskája apró. A M. -Tátra alján, a szádellői völgyben s 

 N.-Podhrágy m. (Holuby). 



y. julaceum Schimp. Merev, fölegyenesedő szárakkal és föl- 

 felé vastí^godó, barkaidomú ágakkal, a melyeknek végein sarló - 

 alakú levelek csak ritkán mutatkoznak. A szár alsó apró levelei 

 igen lazaszövetűek, a felsőbbek sejtjei keskenyek és szálasak. 

 A tokocska alakra nézve gyakran olyan, mint a H. molle-é. 

 A külső szájpárkányzat fogai alul hosszúságuk egy nyolczadáig 

 összenőttek. Mindezeknél a bélyegnél fogva igen közel áll ez az 

 alfaj nemcsak a H. alpestre-hez (Bryol. Eur. tab. 577.), hanem 

 a H. arcticum-hoz Somm. is. A M.-Tátrán és a Chocs-hegyen 

 terem, már majdnem az alhavasi táj magasságában. A nagysejtű 

 levélaljzugok hiányzanak, csak egy sor négyzetes szegélyző sejt 

 pótolja. 



0. laxum Schimp. Szárának nagyobb alsó része kopasz, leg- 

 följebb a megmaradt levélerektől mintegy sertés ; az ágak végén 

 lévő levelek többnyire minden oldalra fordúlnak. A singléri hegyek 

 patakja kövein nő. 



A tőalak a felső erdőtájban s a havasokon, ritkán az alsó 

 erdőtájban is terem. Termése nyáron érik. A M.-Tátrán, külö- 

 nösen a mészhegyek patakaiban s forrásos helyein, továbbá a 

 Bialkában és Javorina környékén igen közönséges moh. Terem 

 még Igló m., Sz.-Olaszi környékén (Kalchbr.), a Branyiszkón, a 

 lipóczi, singléri és a sebesi patakban Sárosban, a vizéri völgyben 

 Mármarosban, a diósgyőri völgyben, az árvái Babiagorán (Limpr.), 

 Trencsénben (Holuby), Segesvár és Nagy-Szeben m. (Schur 4391.), 

 Lövéte m. (Barth). 



39. H. alpesire Siv. Barnazöld, merev gyepeket alkot. Szá- 

 rai vékonyak, heverők, többnyire ko^iaszak, fölemelkedő sarjakkal 

 és rövid ágakkal. Levelei elállók, majdnem egj' oldalra néznek, 

 széles-tojásdadok, erősen teknősek, kihegyezettek, gyakran tekert 

 és fűrészes csúcscsal, egj^szerű ós rövid érrel. A burok hosszú, 

 levelei eresek s barázdásak. A tokocska kerülékes vagy visszásán 



