271 



XXII. rend : Sphagnaceae Schimp. 



Igen sajátságos szerkezetű vízi mohok, melyek csak fejlődé- 

 sük elsö korában gyökszöszösek. Nedves állapotban zöldek, száraz 

 állapotban fehéresek vagy piroslanak. A törzs legközepén van a 

 bél, luely hosszú, parenchymnemű sejtekből áll, e körül van a 

 fakemény, mely vastagfaln, színezett, prosenchymnemű sejtekből 

 áll, legkívül van a kéreg, mely egy vagy több színtelen sejtréteg- 

 ből áll. A törzsön az ágacskák hármával — hetével egy csomóban 

 ülnek együtt. A hosszabb és keskenyebb ágacskák lecsüngnek, a töb- 

 biek majdnem a derékszög alatt állnak el. A törzs; végén a merev 

 ágacskák legszámosabbak és üstököt képeznek, A levelek csak egy 

 sejtrétegből, de kétféle sejtekből állnak. Az igen nagy, színtelen, 

 hosszúkás sejtek falai spirálisan, gyűrűsen vagy hállósan vannak 

 megvastagodva. A kisebb sejtek, melyek a nagyok közé szorultak, 

 chlorophyllttartalmúak. Az archegonimnok rövidebb riigyalakú, 

 az antheridiumok pedig hosszabb barkaalakú ágacskákon teremnek. 

 Az archegonium, melyben sporogonium fejlődik, kocsános, tehát 

 a tokocska is, mely az archegonium falát előbb-utóbb szét- 

 repeszti, úgy hogy a tokocska alján hüvely alakjában marad visz- 

 sza. A tokocska gömbded, körülmetszetten nyilik, se gyűrűje, 

 se fogpárkányzata nincsen. A tokocskában félgömbös közép- 

 oszlopot és kétféle spórát találunk ; nagj'obb négylapúakat (dom- 

 ború lapokkal és éles élekkel) és kisebb gömbded-soklapúakat. 

 Ez utóbbiaknak feladata még nincsen felderítve. A nagyobb 

 spórák csíráznak. Vízben a proémbryo elágazó fonalak alakjában 

 képződik, nedves földön ellenben karéjos telepet alkot. Mind a két 

 esetben a fiatal növények rügyek alakjában jelennek meg. — Csak 

 egy nem, a Sphagnum, tartozik ide, melynek fajai a hidegebb 

 égalj tőzeges vagy turfás réjtein igen buján nőnek. (Lásd Schimper ; 

 Versnch einer Entwickelungsgeschichte der Torfmoose. 1858.) 



105. Sphagnum Dili., tőzegmoha. 



1. S. acutífolium ElirJi. Többnyire vöröslő, néha (a végágacs- 

 kákon) bíborszínű gj^epeket alkot. Fakeménye zöld, barna vagy 

 feketevörös, kérge többnyire likacstalan. A szárleveiek aprók, 

 .tojáshosszúdadok, rövidre kihegyezettek ; 3— 6-fogú (ritkán rojtos) 

 csúcscsal ; ahíl szélesen, felül keskenyen szegélyzettek. (A szegély 

 egy vagy két hosszúkás, gyűrűs sejtsorból áll.) A legfelsőbb szín- 

 telen sejtek falai többnyire meg vannak vastagodva. Az áglevelek 

 hosszúdadlándsások, 3 — 5-fogú csúcscsal s igen keskeny szegély- 

 lyel. A buroklevelekben nincsen (vagy többnyire nincsen) sejt, mely- 

 nek fala meg lenne vastagodva vagy át lenne lyukasztva. Schim- 

 per : Versu:h stb. tab. 13. és 14. S. capillaceum Wahl. n. 1074. 



