18 



Coryphaenopsis brevis Fr. 



(Tab. III. fig. 2.) 



Ryba na naší tab. III. (fig. 2.) zobrazená jest jediný posud nalezený exemplár nového rodu 

 i druhu z Vinař. Ani ve sbírkách cizích, ani v literatuře nenalezli jsme druhu jí rovného. Fricovo rodové 

 jméno CorypJiaenopsis nemá znamenati, že by byla nějak příbuznou s dorádou (Coryphaena C. V.), 

 nebo že by s ní v jednu čeleď (Coryphaenidae, po případě Scombridae) měla býti počítána; autor užil 

 tohoto jména jen pro podobný povšechný tvar lebky, na předu jako svismo uťaté. Nelze ani bezpečně 

 určiti, kam by ji zařaditi slušelo; nejsoutě na př. zuby ani ploutve prsní a břišní zachovány a šupiny 

 jsou sotva naznačeny. Podle dvojí hřbetní ploutve (fig. 2. d -a. ď) náleží zajisté mezi ryby ostnoploutvé 

 ( Acanthopterygii). Víčko (óperculum, ó) připomíná některé ryby šupinoploutvé (Chaetodontidae s. 

 Squamipennes), ale již četné, vzadu nápadně krátké obratle vylučují každou domněnku o příslušnosti 

 r. Coryphaenopsis do této skupiny. 



Lebka našeho druhu byla velmi krátká, ale vysoká; niělať i s opercularním apparatem délku 

 zajisté jen 35 nim, tak že byl trup sám skoro třikráte delší. Také tento byl vysoký a zajisté velice 

 se stran smačklý; největší výška jeho rovná se téměř polovině délky všeho těla. Z kostí lebečních 

 viděti fi'agment k. čelní (frontale, fr), nad nímž se ještě úlomek k. temenní (parietale) nalézá. Okraj 

 nízko položených, neširokých úst činí nahoře [mx) mezičelistí s čelistí hořejší, dole čelist dolejší {7nd). 

 Pod krátkým, ale vysokým a dole i ještě nazad zaokrouhleným víčkem (óperculum, o) viděti nejasné 

 radii branchiostegi, před ním, směrem k vypuklé a dosti veliké bulvě oční nejprve nezcela zachované 

 praeoperculum a pak větší kost oboční (infraorbitale). Přední obratle, nesoucí zakřivená žebra [c]^ 

 mají těla dosti dlouhá, uprostřed málo zaškrcená; bylo jich nejméně 10. Poslední z těchto obratlů 

 trupu blíží se již krátkými těly obratlíim ocasním; ze zřetelných negativů s otisky hořejších i do- 

 lejších trnů lze souditi, že jich bylo těchto obratlův ocasních přes 20. Z ploutví sudých zachovaly se 

 jen 3 kůstky při distalních koncích předních žeber {c). Z medianích ploutví počínala se prvá hřbetní 

 ploutev [d] zajisté hned v záhlaví (jako u Coryphaeny) a viděti z ní 11 krátkých paprskňv ostnitých; 

 ze druhé hřbetní ploutve id'] poznáváme tu jen podpůrné kůstky paprsků (interneuralia), počtem 19. 

 Z ocasní ploutve zbyly jen nepatrné stopy (při pravém zadním okraji obrazce). 



Všecek povrch zajímavé této ryby vinařské — i kosti i celé tělo veskrz — jest pěkně hnědý 

 a silně lesklý. 



