14 



(Clupeidae; u něho: Clupeoiclei), Smith Woodward jakožto »nedostatečně definovaný rod« do čeledi 

 Scopcl'dae.^) Museum má tři kusy zachované vesměs jen asi tou měrou, jak naše vyobrazení ukazuje: 

 1. exemplár zobrazený, ještě nejlépe konservovaný, 2. jeho negativ, 3. pak ještě fragment lebky 

 s prsními ploutvemi. 



Na exempláru vyobrazeném z lebky zachoval se úlomek kosti čelní (frontale, f], pak obě 

 dloulié kosti mezičelistní (praemaxillaria, vix], jež u Scopelid činí samy hořejší okraj široké tlamy. 

 Za předním koncem levé této kosti viděti ohnutou kůstku, úlomek hořejší čelisti [maxillaré]. Za 

 kostí čelní mezila zbytkem hlavní kosti víčka (operculum. op), jsou zlomky ostatních kostí lebečních. 

 V mohutných, zajisté zaokrouhlených (viděti to na negativu) ploutvích prsních [p] jest krátký a silný 

 osten (/) a na levo 15, na právo 16 měkkých paprsků. Takového počtu článkovaných paprsků není 

 v prsních ploutvích žádného ze tří druhů v. d. Marckem popsaných; T. macrodactylus má 11, 

 T. longipes 12 měkkých paprskův a T. brachypterygius má malé ploutve prsní, dle obrazu v. d. 

 Marckova nanejvýš snad jen o 10 paprscích. Kůstka v podobě V mezi oběma prsními ploutvemi 

 (pod op) jest zajisté fragment suspensoria těchto ploutví. 



Toto suspensorium jest lépe ve své charakteristické, prohnuté formě (viz u v. d. Marcka: 

 Taf. X. Fig. 1.) zachováno na třetím exempláru. Kromě prsních ploutví a fragmentů kostí lebečních 

 ničeho na něm neviděti. Jen na předním levém okraji lebky odkryto 10 zoubků u příčném průřezu se 

 zřetelnou dutinkou pulparní. Tyto zoubky nejsou tak drobné, jako u popsaných druhů r. Tachynectes, 



0 nichž v. d. Marek praví (loc. cit., pag. 51.), že »byly asi velmi malé, že lze pozorovati jen 

 nepatrné zbytky kartáčkovitého chrupu dolejší čelisti. « Zoubky na našem exempláru mají průměr až 

 skoro 1 mm; takové, ba mnohem větší zuby nejsou arci u Scopelid vzácný. 



Hledíce k počtu měkkých paprsků ve ploutvích prsních, pak k udané tu velikosti zoubků, 

 můžeme zajisté nálezu vinařskému právem dáti nové jméno Tachynectes vinarensis n. sp. 



Hoplopteryx brevis n. sp. 



(Tab III. fig. 3.) 



Z čeledi Berycidae byli posud u nás nalezeni dva druhové, jež Frič^) uvádí jmény: Beryx 

 Zippei Ag. a B. ornatus Ag. A. Smith Woodward'^) tvrdí, že není s jistotou znám žádný fossilní 

 druh r. Beryx Cuv. Pro důležitost věci, pak pro četné nálezy zbytků fossilních ryb jmenované čeledi 



1 v našem křídovém útvaru podáváme tu Smith Woodwardův klíč k určení těch rodů (kromě 

 r. Pycnosterinx z Libanonu), u nichž není měkká část hřbetní ploutve od ostnité (tvrdé) oddělena. 



A. V přední části hřbetní ploutve paprsky poněkud stísněny. 



1. Obratlů 10 -|- 14 (ocasních] ; řitní ploutev velmi dlouhá; 



šupiny ctenoidní, všecky asi stejné Beryx Cuv. 



2. Obratlů \2 \ 16 (18); řitní ploutev na basi krátká; 



šupiny ctenoidní, podél postranní čáry větší • . . . Sphenocephalus Ag. 



3. Obratlů 12 14; řitní ploutev poněkud prodloužena; 



šupiny tenké, cycloidní, všechny asi stejné .... Acrogaster Ag. 



') A. Smith Woodward: Catalogue . . . Part IV. pag. 270. 

 2) Die Reptilien u. Fische etc, pag. 41., 43. 

 ^) Catalogue . . . Part IV. pag. 385., 386. 



