9 



Později zase ji Pictet^) kladl v podtřídu ryb kostnatých (Teleostei); s ním se srovnává i Lútken,^) 

 jenž tyto ryby má také za ryby kostnaté (ale nikoli za Physostomij jako ve své učebnici palaeo- 

 zoologie K. A. Zittel). A. Smith Woodward ve svém katalogu fossilních ryb Britského Musea'') 

 má toliko čeleď Dercetidae se 3 rody: Dercetis, Leptotrachelus a Pelargorhynchus. Ostatní její rody 

 jsou zařáděny jinam. Čeleď počítá v řád Actinopterygii, podřadí Isospondyli (čel. Clupeidae, Salmoni- 

 dae, EsQcidae a j.). Své mínění o této sporné otázce uvedeme na konci tohoto popisu. 



Náš exemplár se však ode všech posud popsaných druhů čeledi Dercetidae podstatně liší 

 jak úpravou obratlů, tak hned na první pohled formou kostěných štítkův, i konečně částečně také 

 polohou a velikostí ploutví. Tak na př. mají rody Dercetis Můnst. a Pelargorhynchus v. d. Marek 

 ploutev hřbetní dlouhou a štítky vzadu srdčitě vykrojené; r. Leptotrachelus v. d. Marek obratle 

 jiné, zejména v prvé části páteře štíhlé, a štítky šipkovité nebo v předu štíhlé a nazad dichoto- 

 micky rozdělené atd. Konečně žádná z těch ryb nemá obratle té úpravy, jako náš exemplár, jemuž 

 tedy snad nové, námi navržené jméno rodové bude moci již z té příčiny býti ponecháno. Podáme 

 teď popis jeho. 



Ze dvou podélných řad štítků kožních, jež mívají Dercetidae na bocích, zachovalo se jich 

 jen někoUk, a to osm nad páteří před ploutví hřbetní (tab. I. fig. 6. za ó)^ dva za touto ploutví (</), 

 pak po řadě štítků nad zadními obratli {s) a pod nimi Všecky mají povrch vyniklými, konver- 



gentními hranami zdobený. Nejlépe se dochoval zevnější tvar štítků vzadu nad páteří [s; v textu 

 obr. 7.) i pod ní [s' \ v textu obr. 6.); tyto mají podobu deltoidu a dole štíhlý výrostek (patrně pro 

 upevnění v kůži), ony pak skoro obrys nepravidelného trojúhelníka a dole silnější plošky, jež v kůži 

 vězely. Také z našich obrazců patrno, že se tyto štítky (obr. 7.) zčásti kryly, jako šupiny rybí. 

 Po lebce a pásmu lopatkovém zbyly tu jen nezřetelné, mělké stopy. Dobře jsou zachovány krátká 

 ploutev prsní [p) i ploutev břišní [ab] se základní svou kostí, pak nedlouhá ploutev hřbetní [d]\ že 

 jest to jen přední její část, patrno ze sporých zbytků paprsků za ní (mezi d a s). 



Nej zajímavější jest dokonale zkostnatělá páteř naší ryby ; jest lépe zachována, než u popsaných 

 posud druhů jmenované čeledi, a proto zvláště pro umístění její v soustavě ryb velice důležitá. 

 Všecky téměř obratle mají těla rozpoltěna ve dvé; u některých obratlů jest toto rozdělení sotva 

 naznačeno, u sporých zcela zahlazeno. Nelze upříti, že má nový náš rod v páteři »poloobratle« 

 (něm. »Halbwirbel«), jaké známe u některých ganoidních ryb recentních (Amia) i fossilních (Megalurus, 

 Eurycormus v ocase a j.). Svědčí o tom také i tvar, i poloha hořejších oblouků s hořejšími trny 

 {o; fig. 6.). Tyto vězí svým dichotomickým koncem proximalním vždy nad hranicí dvou obratlů 

 sousedních. Přední polovina většiny obratlů nese mohutné výběžky basalní (obr. 4. a 5. ^; něm. 

 »Basalstiimpfe« Goette). Zadní, menší výběžky obratlů (/«), u jiných Dercetid sotva naznačené, jsou 

 u našeho rodu také znamenitě vyvinuty; nejsou zajisté než parapofysy, zbytky dolejších oblouků (haem- 

 apofys). Pravé haemapofysy se u některých ryb ganoidních (na př. u r. Amia) také nalézají právě 

 na zadní polovině obratle. Zebra se u našeho exempláru nezachovala. Z ocasních obratlů (mezi jt 

 a s\ fig. 6.) našeho exempláru kromě dvojitých těl jejich nezbylo pranic. 



Právě toto rozpoltění obratlů,, pak existence basalních výběžků a konečně umístění hořejších 

 oblouků (vždy nad hranicí dvou obratlů): vše nasvědčuje tomu, že náš exemplár a ovšem i celá 

 čeleď Dercetidae náleží nejspíše v bývalou podtřídu ryb ganoidních. Bez lebky arci nelze přesně 



Viz Pictetovu a Humbertovu práci o rybách Libanonu (Nouvelles recherches sur les poissons Fqss. etc, 1866). 

 Chr. Liitken: Ueber die Begrenzung und Eintheilung der Ganoiden (překl. Willemoes Suhmův, Palaeontographica, 

 XXII. Bd. 1876). 



3) Catalogue... Part IV. 1901 (pag. 171.). 



Dr. Antonín Frič a Dr. František Bayer: Nové ryby čc-ského útvaru křídového. 2 



