7 



Bythotrephis ramosa Hall. 



(Tab I. obr. 9., tab. II. obr. 7.) 



Definice Hallova: »Stélkový stonek drsný, oddálené se větvící, ramena četná, opponující 

 neb alternující. » Kořen « neb ukončení neznámo. Druh tento jasně se rozlišuje od ostatních zvláště 

 četnými rameny a drsným povrchem. « (Jinde pokládá Hall, jak uvedeno u Bythotrephis palmata 

 drsnost povrchu, vráskovitost jeho a p, za znak podřízený.) Naleziště: Lomy Blackstonské, New 

 Hartford, hrabství Oneida. 



Z českého siluru zdá se, že sem náleží úlomek mnou nad Malou Chuchh {Dd 5) v dubnu 

 r 1898. sbíraný. Povrch stélky jest však hladký, větve pouze dvě (Tab. II. fig. 7.). Jinak podobá 

 se zkamenělině americké (1. c. Pl. VI. fig. 3.). . ... 



Dále patří sem asi zlomek (Tab. I. fig. 9.) stélky z Belvederu [Dd 4) útlejší, opět a opět 

 dichotomicky se větvící. 



O původu rodu Bythotrephis. 



Hall považoval Bythotrephis za mořskou řasu. Při jedné formě B. palmata vyslovuje však 

 pochybnost o tom a přirovnává ji statností a tlouštkou stélky k některému »zoophytu« a praví, že 

 pravděpodobně bude asi patřiti k Alcyonidiím neb ke Spongiím. Skoro úplný nedostatek vápence 

 ve všech uloženinách východní rozlohy vrstev Clintonských vyloučil možnost existence vápenné kostry, 

 jako třebas u hub a korálů se vyskytuje. Ony fossilie, jež nepojmenoval a pouze jako » kořeny 

 mořských rostlin nebo Bythotrephis .^« označil a které zařadil jsem do druhu B. impudica, měl za 

 konkrece ať již původní neb sekundárně kol organického těla povstalé. 



Zeiller sděluje, že chodby rozvětvené vyhrabané Gryllotalpami a pak vyplněné zcela se po- 

 dobají Bythotrephis. (Bernard, Paléont. vég.) Vysvětlení to však mohlo by snad platiti pro druh 

 B. gracilis Hall (1. c. Part VI. Vol. 1. pag. 62. t. 21. fig. 1.) ze spod. silurského vápence Trenton- 

 ského, nanejvýš pak ještě k B. palmata se vztahovati. 



Názor Zeillerův či spíše Nathorstův zastíněn v nové době reakcí, která vyvolána byla známým 

 geologem Rothpletzem. Již dříve, horlivý původně přívrženec Nathorstův Th. Fuchs ^) modifikoval 

 názor Nathorstův, že ony chodby mají proto nápadnou pravidelnost a typický charakter, ježto slou- 

 žily zvláštnímu účelu : kladení vajíček. V Rothpletzovi objevil se energický obhájce nejstaršího názoru 

 zastávaného dříve Delgadem, Saportou, Maillardem a jinými. Ve své práci »Neues iiber Flysch- 

 chondriten« klade hlavně na to důraz, že větévky řas kladou se často na sebe, nikdy se však ne- 

 kříží, neprostupují; (u našich forem vyškytá se podobný zjev: Tab. II., fig. 1.) A tu nelze přece 

 červům, krtonožkám a jiným živočichům tolik sociálního instinktu přičítati, by se vzájemně respektovali, 

 při kladení vajíček nevyrušovali. (Potonié, »Nat. Wochenschrift«). Tím vyvráceno vysvětlení, jakoby 

 Bythotrephis palmata byla výplní chodeb po zvířatech. 



Podobně jako jiné problematické fossilie vzbudil i rod Bythotrephis diskusse, které skončeny 

 budou, až se nabude příznivějšího materiálu, než dosud byl nalezen. Třebas ještě dnes s určitostí 



') Fucoiden u. Hieroglyphen. Denkschriften d. kaiserl. Akad. d. Wiss. Math. nat. Cl. Bd LXII. 1895. 



