5 



vzdálenostech od base. Ramena nalézají se často oddělena, mají charakter jednoduchých oblých 

 větví, nejsouce zvláště význačná. Formy v tom způsobu zachování, jak jsem je vyobrazil, praví dále 

 Hall, jsou méně hojny a málo nalézá se kusů tak dokonalých, jako vyobrazené (1. c Pl. VI. fig. 1., 

 Pl. VII. ňg. la, b) 



Jeden kus Hallův ukazuje četná ramena divergující skoro od jednoho bodu. 

 S kusem tím úplně skoro souhlasí z našeho Silluru : 



aj Trojvětevné individuum na tab. II. obr. 1. s rameny 3'5 — 5 cm dlouhými, 10 — 15 mm 

 širokými. Naleziště Belveder [De/ 4.) Ze sbírky Barrandeovy. . ■ ■ 



ój Podobné tvary, též se 3 větvemi divergujícími od jediného bodu, poněkud však užšími 

 (6 — -11 mm širokými) a delšími (až 7 cm). (Obr. 8. na tab. I.) I u těchto se levé rameno ke konci 

 poněkud kyjovitě rozšiřuje. Naleziště: Břidlice na Letné (Dd 4). Legit p. Pecka. 



Ostatní zkameněliny Hallem sem řáděné nezasluhují pojmenování »palmata«, ježto dělení 

 u nich postupuje v rozličných vzdálenostech od base, a nevychází z jediného bodu; u jednoho pak 

 exempláru dokonce větvení děje se na jedné hlavní ose. Mimo to na jednom rameni shledávám 

 apophysu vyznačující druh B. impudica Hall. Hall sám podotýká, že kus tento jest tvaru neobyčej- 

 ného; nicméně není prý s to, by nalezl na něm charakter oddělující ho od B. palniata. Rugosní jeho 

 povrch jest prý resultátem mechanickým, snad účinkem vln způsoben; nemůže prý tedy býti znakem 

 druhovým. Naleziště: Severní Amerika: Blackstonské a Wadsworthské vrstvy, New Hartford, kde je 

 sdružen s B. impudica Hall. " • • 



Sem k druhu B. palmata sluší zajisté podobně jako ze Sev. Ameriky i z Cech jednotlivé, od- 

 dělené větve, na př. na tab. Il obr. 2. vyobrazená isolovaná od sebe dvě ramena, 5'2 cm a 7 6 an 

 dlouhá a 6 — \0 mm široká z Belvederu [Dd A-) Pravý kus jeví zřetelně diferencující se apophysu 

 (snad přechod to k následujícímu druhu). 



Bythotrephis impudica Hall. 



(Tab. I. obr. 1.-7. Tab. II, obr. 3.-6.) 



Výměr Hallův: »Stélka hladká, rovná, silná, všude skoro stejného obvodu, ukončená na jednom 

 konci naduřeninou na způsob klobouku mladé houby, jež ovšem má šířku větší než jest průměr 

 stonku. « Je prý (dle Halla) vzácný druh. Více než 3 neb 4 individua neviděl; kusy své pokládal za 

 ramena větvitých stonků. Naleziště severoamerická uvedena byla při předešlém druhu. 



V českém siluru od Veselé [Dd 4) zjištěn kus, který ve své hořejší polovici jest úplně totožný 

 s figurou Hallovou. (Srov. naši tab. II. obr. 3. s Hall. 1. c. tab. VI. ťig. 2.) Jest však úplnější než druh 

 americký. Podobnou apophysu jako na jednom vykazuje i na druhém konci. Část stélky mezi oběma 

 apophysami (2 c?ii šir., 2-3 cm dl.) jest 4'2 cm dlouhá, zaoblená; delší průměr obnáší 6 mm. Apophysa 

 dolejší doznala poškození, tím však objevila se vrchní kompaktnější vrstva, jako okornaťující. Mohla 

 by tedy vzniknouti domněnka, že kus ten s apophysami na koncích představuje jen úlomek, část 

 stélky druhu Bythotrephis biplex Eichw., známého ze siluru ruského (Ostrov Nuck u Lyckholmu 

 a u Sutlep v Estonsku), jenž zasluhuje tedy povšimnutí, jakkoliv již o něm zmínka stručná se stala. 

 — B. biplex Eichw. má stélku velikou, as 30 cm dlouhou, na vrcholu rozeklanou ve dvě větve 

 v ostrém úhlu divergující, válcovité jako hlavní osa sama, slabší však než tato. V různých vzdále- 

 nostech jeví uzlinovitá stloustnutí, tak že se stává kolénkatou. Uzly t}- vzdáleny jsou od sebe brzy 



