4 



Bythotrephis Eichw. 



Rod Buthotrephis stanovil James Hall r. 1847. pro jisté Fukoidy spodních silurských vrstev 

 státu New-Yorkského (Paleont. of New York, I., pg. 8) a podal následující jeho diagnosu: »Stem 

 subcylindric or compressed, branched; branches numerous, divaricating, leaklife; structure vesicularr« 



Eichwald změnil správně jméno Buthotrephis na BythotrepJiis, ježto poukazuje na život v hlu- 

 binách mořských (/jvS-orysípr;;?), a naleznuv zástupce těch torem v silurských vápencích Estonska (Pal. 

 Ross., pag. 56., t. 1. f. 11.) uvedl následovní definici rodu: »Stélka statná, okoraná, válcovitá a větvitá; 

 větve bifurkované; spory tvoří malé tečky rozložené ve hmotě stélky.« 



Bythotrephis biplex Eichw. představuje stélku na stopu dlouhou, válcovitou, v určitých vzdá- 

 lenostech uzlinatou. 



Schimper dle Halla definoval rod onen v Traité de pal. vég., pg. 199.: »Frons cylindrica vel 

 compressa, ramosa; rami numerosi, divaricati, foliiformes. Vyloučil však z rodu Bytliotrephis druh 

 Eichwaldův B. biplex a za to počítal sem Eichwaldova Chojidrites foliosus (Leth. ross. I. pg. 58., 

 t. I., f. 4.) ze slínů Ruských jako Bythotrephis foliosj. 



Goeppert ^) výměr tohoto rodu opět poněkud modifikoval : »Phylloma subcompressum (planius- 

 culum), ramosum, rami numerosi, patentes vel subpatentes, foliiformes « Goeppert viděl v Bythotrephis 

 velkou příbuznost s rodem Chondrites, ale nestahuje oba v jeden rod, by nerozmnožil synonym, dokud 

 nemůže pravou povahu zkamenělin těch vysvětliti. Jediné plošší, více listovité rozšíření stélky po- 

 kládá za rozlišující znak od druhů Chondritů a i ten prý jest nejistý, ježto může býti resultátem 

 tlaku. Při tom však přisuzuje oběma zatím rostlinný původ. 



Z předcházejících diagnos vysvítá, že rod Bythotrephis není ostrými, distinktními znaky 

 ohraničen. Nejen popisy ale i vyobrazení to dotvrzují. Proto Frech v Lethea geognostica ^) poukazuje 

 skoro na totožnost Bythotrephis s rodem Fucoides, ježto zvláště některé její formy zcela se po- 

 dobají druhu Fucoides antiquus. " 



Rozšíření rodu Bythotrephis je značné, omezuje se však na Silur: Clintonské vrstvy v Se- 

 verní Americe (na př. druhy B. gracilis, antiquata, succulens, subnodosa atd.), Estonský silur (B. biplex 

 Eichw., B. foliosa Schimp.), Lingula-fiags a Arenig-rocks ve Walesu ^) 



V siluru českém zastoupen jest v následujících, jak jsem zjistil, druzích: 



Bythotrephis palmata Hall. . ~ 



(Tab. I. obr. 8., Tab. II. obr. 1. a 2.) ' ' ■ 



Hallova definice druhu zní: »Stélka silná, statná, zaoblená, poněkud dlanitě neb prstnatě se větvící; 

 jednotlivé větve oblé, tlusté, uťaté. « Rostlina tato představuje silnou, oblou stelku, někdy s odlouče- 

 nými, jednotlivými větvemi, často jen se dvěma, třemi, obyčejně málo divergujícími. Někdy roz- 

 větvení děje se blíže jednoho bodu, kdežto v jiných případech postupuje dělení v rozličných 



') Fossile Flora der Silur-, der Devon- u. der unteren Kohlenformation oder des sogenannten lUbergangs gebirges< (Nova 

 Acta A. C. L. Carol. nat. curios. Vol. XXVIl. 1860.) 



Leth. palaeozoica, F. Roemer, fortgesetzt von Frech, I. Theil, 1. Band, Stuttgart 1880. 

 '/ Srv. H. Hicks, On the Discovery of some Remains of Plants etc. Quart. Journ. Vol 37. 1881 



