43 



dvojité otisky zubů, jednak blíže předního, řidčeji blíže zadního kraje. Oblé ústí bylo vzadu skulinovitě súženo, 

 Přítomnost kanálku zjistiti nelze. Vrcholové závitky byly zaplňovány. Dosahují výšky až 10 cm. 



145. Gypraea ventricosa Reuss. i 



(Tab. VI. íig. 31.) 



Strombus ventricosus Reuss 1845: Verstein. pg. 46. Tab. IX. fig. 11. 

 Bula ventricosa ďO r b i g n y 1850: Prodrome II. pg. 192. 



Pouze jediné jádro od Radovesnic, jež uvnitř zevního pysku zřetelně zoubkováno jest, čímž příslušnost 

 jeho k rodu Cypraea dosti zřetelně se jeví. Skořápka zachována není. 



146. Gypraea Korycanensis m. 



(Tab. V. fig. 37., 40.) 



Nepopiratelná Cypraea se zoubkovaným krajem zevního i vnitřního pysku. Skořápka jest jinak hladká 

 a neposkytuje rovněž jako i celkový tvar dosti spolehlivých znaků ku porovnávání s druhy z křídy popsanými. 

 Několik exemplárů z Korycan a Přemyšlan. 



147. Cassidaria incerta ďOrb. 



Cassidaria incerta ďOrb. Sowerby 1850: Dbcon: The geology of Sussex pg. 350. Pl. XXIX. fig. 7. 

 Pterocera incerta ďO r b i g n y 1842: Pal. Fran9. Terr. crét. II. pg. 308. Pl. 215. 

 Strombus incertus ďO r b i g n y 1850: Prodrome II. pg. 154. 



? Sequenza 1882: Studí geol. et pal. etc. Reále acc. dei Lincei pg. 58. 

 Dolium nodosum Sow. Geinitz 1874: Elbethalg. I. 2. pg. 261. Tab. 58. fig. 13. 



Vinutí z nečetných závitků složené v poslední značně nadmutý závitek ponořeno. Skořápka zdobena širo- 

 kými nestejnými páskami rozdělenými v hrbolce různě znatelné, jež také na pouhých jádrech patrny bývají. 

 Jedna z pásek blíže zadního švu bývá nej silnější až skoro kýlo vitá a dodává pak celkovému tvaru různého 

 vzezření. tJstí protaženo v dosti dlouhý prohnutý kanálek. Zevní pysk byl značně stluštěn a blíže zadního 

 kraje ozuben. Dosahuje -výšky až 20 cm. 



Několik exemplárů od Korycan. 



148. Tritonium robustum Gein. 

 (Tab. VII. fig. 1—4.) 



Tritonium robustum Geinitz 1874: Elbethalg. I. 2. pg. 264. Tab. 59. fig. 14. 

 ? Trophon electum Geinitz 1874: ibidem. Tab. 59. fig. 13. 



Tvar i okrasa ulity jsou velmi proměnlivý. Dle tvaru rozeznali lze dva krajní extrémy: velmi stěsnané 

 (fig. 1.) a velmi protáhlé (fig. 2.). Dle okrasy pak s páskováním velmi silně vynikajícím (fig. 1.) a s pásko- 

 váním slabě naznačeným (fig. 2.). Obyčejné exempláry protáhlé mají páskování slabě vyvinuto. U nich na 

 jádrech bývá sotva znatelno, kdežto u zavalitých tvarů páskování i na jádrech vyniká. Také žebro vání bývá 

 různě vyvinuto. Zevní pysk jest uvnitř poněkud sesílen a ozbrojen 5 — 6 zuby, mezerám mezipásečným odpoví- 

 dajícím. První ze zubů, od zadního švu čítaje, jest nejširší a zúžoval kanálkovitě zadní pol ústní. Jemu naproti 

 trčel z protější strany podobně se opakující zoubek. Vnitřní pysk nese tři, jak se zdá, v různých odstavcích 

 různě vyniklé záhyby. 



Četné exempláry z korycanských usazenin, Korycany, Kopeč, Mlíkojedy, Kněživka. Nejmenší jest T5 cm 

 a největší 5 cm vysoký. 



Vyobrazení Geinitzovo (1. c.) dle mladého individua zhotovené nijak se nehodí k určení individuí větších. 

 . Tvar tamtéž pod jménem Trophon electum Gein. ^-j/obrazený zdá se býti s naším druhem totožný a možno, že 

 různě vypadající individua pod jinými ještě jmény určena byla. 



6* 



