45 



Ulita táhlá, z četných, středem okýlených závitků složena. Kýl nese řadu místy dobře znatelných hrbolků. 

 Ostatně byl povrch závitků znatelnými střídavě nestejnými páskami poset. tJstí protaženo v kanálek neurčitelné 

 délky. Zevní pysk jest stluštěný a ozubený. Vřeteno s málo znatelnými snad dvěma záhyby. Jádra jsou hladká, 

 starší závitky byly zaplňovány. 



Pouze 2 exempláry od Korycan. 



155. Fasciolaria distincta Gein. 



(Tab. VII. fig. 10.) • 



Fasciolaria distincta Geinitz 1874: Elbtthalg. I. 2. pg. 261. Tab. 59. fig. 15. 



Četné stěsnané závitky zdobeny jsou jemnými, podél zadního švu poněkud vtisklými žebry. Mimo to jest 

 celá ulita jemnými, hustými páskami poseta, z nichž několik na zadním švu širšími mezerami odděleno jest. 

 Závity dle Geinitze 3 na vřetenu nebylo lze vypreparovati. 



Od Korycan a Zlosejna. 



156. Neptunea paupercula Gein. 



(Tab. VII. fig. 12.) ■ ■ ' ■ ■ 



Neptunea paupercula Geinitz 1874: Elbethalg. I. 2. pg. 261. Tab. 59. fig. 6., 7. 



Nečetné závitky rozšiřují se rychle v poslední převládající závitek, protažený do předu v kanálkovitou, 

 oblým zářezem na hřbetní stranu se otvírající súženinu. Skořápka jest nestejně rýhované páskovaná. Páskování 

 při zadním švu jest jemnější a závitek bývá v místech těch slabě zaškrcen. Několik pásek ve střední partii zvláště 

 posledního závitku vyniká silněji. Na mladších závitcích tyto střední pásky méně od ostatních se liší. S páskami 

 křižuje se jemné, silně zahnuté vráskování. Zevní pysk byl dovnitř značně stluštěn. Tyto stluštěniny znatelný 

 jsou také zevně v podobě hustšího a hrubšího, po závitcích se opakujícího vráskování. Vnitřní pysk není pří- 

 stupný. 



Četné exempláry od Korycan. 



157. Neptunea carinata m. 



(Tab. VII. fig. 13.) 



Pouze 2 zkyzovatělé exempláry od Lenešic. Závitky jsou souměrně zaobleny s převládajícím posledním' 

 který nečetnými páskami zdoben jest. Z pásek jedna před středem položená kýlovitě vyniká. Zevní pysk nebyl 

 sesílen, zadní jest nepřístupný. 



158. Rapa audacior Gein. 



Rapa audacior Geinitz 1874: Elbethalg. I. 2. pg. 262. Tab. 59. fig. 9. 



Pouze jediný, velmi chatrně zachovaný exemplár od Korycan. Poslední převládající, oble nadmutý závitek 

 s tupými sotva do polovice sahajícími žebry a slabými stopami příčného páskování zúžen jest ku předu náhle 

 v dosti dlouhý zahnutý kanálek. 



159. Rapa cancellata Sow. 

 (Tab. VI. fig. 37.) 



Rapa cancellata Sow. Stolička 1868: Cret. gastr. of South India pg. 154. PL XII. fig. 12—16, Pl. XIII. 

 fig. 1-4. 



Geinitz 1874: Elbethalg. II. 2. pg. 174. Tab. 31. fig. 10. 



B r a u n s 1875: Zeitschr. f. ges. Naturw. Neue Folge XII. pg. 346. Tab. VIII. fig. 6., 7. 

 Pyrula cancellata S o w e r b y 1846: Transact. geol. Soc. VIL pg. 128. Pl. XV. fig. 12. 

 Pyrula carinata Romer 1841: Nordd. Kreideg. pl. 78., 79. Tab. XI. fig. 12. 



Geinitz 1842: Charakt. II. pg. 72. 



Geinitz 1843: Kieslingswalda pg. 9., 10. Tab. I. fig. 14. 



