— 11 — 



Průčelí jest mírně klenuté, podoby úzkého lichoběžníka, nepříliš vyniklé, v předu silně stlačené, ve svém 

 středu poněkud kýlnaté, na čelním laloku zcela mírně vykrojené, a rychle se rozšiřuje ; rýhy, jež je ohraničují, jsou 

 úzké a ostré. Nese 4 páry postranních vrásek, jež většinou bývají jen slabě naznačeny, ano i někdy vůbec mizí ; 

 zejména oba přední páry A) Nejdolejší vrásky se ku konci ploše rozšiřují a jeví tu tendenci k vodorovnému prů- 

 běhu, tak že kyjovitého tvaru nabývají. Laloky postranní nevynikají zvlášť z povrchu glabelly. — Týlní rýha, 

 jakož i zadní rýha lícní jsou úzké a ostré; zadní rýha lícní vychází z malého dolíčku, jenž se nachází na konci 

 rýhy týlní. Týlní prsténec má na svém středu malý hrbolek. 



Přední okraj hybných lící jest silně, skoro náhle dolů zahnut. Oči se nezachovaly. Poněvadž ale nebylo 

 možno zjistit lištnu oční nebo nějaké vyvýšené plochy zřecí, dle nichž by se dalo souditi na přítomnost očí, lze 

 pokládati tento druh za slepý. 



Lícní šev má podobný průběh jako u Cal. Aragoi Ronault. Jeho přední větve jsou skoro rovnoběžný 

 s rýhami dorsálními, kdežto zadní větve nerozbíhají se tak náhle ; v souvislosti s tímto průběhem jsou zevní cípy 

 hybných lící zaobleny. 



Thorax^) nejeví podstatných odchylek od stavby a tvaru Calymen spodnosilurských ; nejvíce se blíží ku 

 thoraxu druhu Cal. Aragoi; aspoň co se týče poměru mezi rozměry prsténce osového a žeber. Jen klenba prsténců 

 osních zdá se býti vyšší a rýha omezující artikulační plošky je hlubší; tyto jako vypuklé hrbolky jsou lištnou 

 spojeny s rýhou dorsální. — ■ Pygidium jest mnohem širší než u Cal. Aragoi, a je mírně klenuté ; dorsální rýhy 

 jsou však mělčí a užší. 



Povrch skořápky je ozdoben četnými bradavkami, z nichž některé jsou hrubší, jiné velmi jemné a četně 

 mezi hrubšími rozestaveny. Nevynikají však náhle z povixhu skořápky, jak by se snad dle výkresů na Tab. 8. 

 dalo souditi, nýbrž dosti znenáhla. Pouze ta okolnost, že jich vrchol je ve většině případů otřelý a tmavý; způ- 

 sobuje, že kontrastují s okolím, které je obyčejně žlutohnědě (hydroxydem železitým) zbarveno. 



Na hlavě lze pozorovati, že čím blíže k okraji, tím jsou bradavky jemnější a hustší, thorakalní články 

 většinou jeví jen jemnou granulaci. 



Nejblíže stojící druh Cal. Aragoi liší se od právě popsaného druhu: 



1. glabellou, která je hlubokými a širokými rýhami dorsálními ohraničena, vysoce klenuta, mírně se roz- 

 šiřuje, jsouc na před silně a náhle seříznuta; 



2. vráskami na průčelí, kteréž jsou hluboké a mezi sebou ponechávají místo silným uzlíkovitým la- 

 lokům ; 



3. očima ; 



4. švem lícním, jehož zadní větve se náhle rozbíhají, a tím podmiňují zašpičatělý zevní cíp pevných lící; 



5. týlní rýhou, jež jest mělčí. 



Výskyt: Šárka, Libuš-Nové Dvory, Ouvaly. 



^) O pojmenování a číslování vrásek a laloků na průčelí viz poznámky Richterovy (Abhandl. d. Senkenberg. 

 Natiirf. Ges; XXXl. 1912. p. 248). Zdě není snadno možný zmatek jako na př. u Proetidů, který dal Richtrovi podnět 

 k novému označení, jež vylučuji omyl při srovnání skupin s lůzným počtem vrásek. (J. P.) 



Novák vůbsc neznal zprvu thoraxu a celých exemplářů tohoto druha v době. kdy psal tuto práci; 

 později dal na jedné z tabulí připravovaných, vyškrabati 2 výkresy a vložil tam výkres thorakalních článků; v rkpsu se ale 

 o něm vůbec nezmiňiije. (/. P.) 



2* 



