— 13 — . 



vané pro Barrandovo dílo, a vztahují se na 2 z oněch kusů označených jako D. Barroisi. Jest z nich ihned zřejmo, 

 že nemohou náležeti jednomu a témuž druhu ; třebas i v některém ohledu nebyly výkresy ty docela správné, přec 

 na různost druhů poukazuje již nápadný rozdíl ve velikosti očí a v průběhu lícních švů.i) Poněvadž forma na naší 

 tabuli I, zobrazená pod č. 11 a 14 shoduje se úplně s varietou infermedia od Dalni. attava, kterou Novák ve svém 

 rukopise dostatečně přesně popisuje a souhlasí dosti též s kusy, které jím samým byly jako var. intermedia ozna- 

 čeny, možno označení D. Barroisi ponechati pouze druhu, jejž předvádí náš výkres 8—10 a který též má několik 

 znaků, jež ho zcela dobře liší ode všech ostatních Dalmanitů ze spodního siluru. 



Hlava má obrys nízkého širokého oblouku ; její šířka má se k délce jako 5 : 2. Glabella je oddělena velmi 

 hlubokými, širokými rýhami a směrem ku předu se nápadně rychle rozšiřuje. 2) Je ploše klenutá a na ne j přednější 

 části jeví malou depressi. Prvý pár vrásek má průběh křivolaký, skoro podoby ležatého S, a jest velmi jemně na- 

 značen; druhý pár vystupuje silněji, a poslední pár tvoří velmi hluboké ku konci se rozšiřující záíezy. Rovněž 

 jest neobyčejně hlubokou a širokou rýha týlní i zadní rýha lícní. Laloky na průčelí jsou silně klenuté. 



Na své basi glabella je úzká poměrně; její šíře tu je rovna skoro poloviční šířce tváře (= skoro šířky 

 hlaw). Líce pevné miírně, skoro ploše klenuté, široké; jich šíře přesahuje délku glabelly. Líce hybné velmi malé. 

 Lícní úhel asi éS*^. Zadní okraj hlavy dosti konvexní blíže zevní části. — Šsv lícní oběhnuv v nepatrné vzdále- 

 nosti přední část glabelly, zahýbá se šikmo do vnitř, až asi na výši prvé \T:ásky glabellarní, načež se ihned obrací 

 ve velmi plochém oblcuku k zevnímu okraji, tak že hybné líce jsou úzké, tvaru miírně kyjovitého. 



Oči jsou okrouhle vej čitého obrj^su ; a nejmensí ze všech Daknanitů z D^. Měří zdélí 1 — -I- 5 mm nejvýše 

 a rrají jen 15 — 20 facett. Lalok oční skoro schází, zřecí plocha nepatrná, a vůbec celé oči jen zcela miálo vy- 

 stupují z plochy lící. Polohou svou jsou oči posunuty neobyčejně ku předu hlavy, velice blízko rýhy dorsální, 

 téměř v rohu, kde se stýká rýha dorsální shýbnou lící. Přímka, která by spojovala zadní rohy očí přeťala by prvý 

 pár \Tásek průčelních asi v polovině jich délky. 



Povrch hlavy, zejména ale líce, jsou posázeny nestejně mělkými, dosti širokými dolíčky, tak že je povrch 

 drsný a hrubý, zejména u jedinců neotřelých.^) 



PjT^gidium jest na dolní straně obrysu polooblouko vitého. Jeho šíře přesahuje dvojnásob jeho výšku, 

 čímž se ihned rozezná od pygidií různých variet druhu D. attava, u nichž výška (délka) pygidia skoro se rovná 

 šířce, a jichž obrys je skoro trojboký. Velikostí, předčí obecný druh D. attava. 



Naleziště: Šárka, Libuš. (/. P.) 



Dalmanía atava Barr. 



1872. Barrande, Systéme silur. Vol. I. Supit. p. 28. Pl. 5 et 15. 



Tento druh byl Ban-andem již r. 1855 v okolí Rokycan objeven a takto pojmenován v jeho prvých 

 zprávách o nálezu nové spodnosilurské fauny z tamního okolí.*) Leč teprve v doplňku ku L svazku svého 

 veledíla, r. 1872 byl tento druh popsán a vyobrazen. 



^) Jest mi nepochopitelno, jak mohl tak bystrý pozorovatel jako Novák označiti tak rozdílné formy týmž jménem; 

 a je to tím podivnějším, že zas v rukopise tomto rozeznává podrobně různé variety velmi proměnlivého druhu D. atava, 

 u nichž rozdíly nejsou tak nápadný. Myslím, že označení D. Barroisi, které pochází z let 80tých, kdy Novák horlivě shro- 

 mažďoval materiál ze Šárky, bylo Novákem zapomenuto později, v letech 90tých, v nichž vznikl rukopis tento. Aspoň popis 

 druhu toho schází tam; možná že i u některých kusů snad nedopatřením stala se záměna. 



-) V tom ohledu je výkres 8 (kopie Novákova výkresu) nesprávný; též depresse glabelly napřed neni tam naznačena. 



^) Některé kusy mají dosti hladký povrch lící, aniž by to bjdo způsobeno otřením. Zdá se, že náleží k nové varietě; 

 jeden z originálů Novákových má drsný, dolíčkovatý povrch, ač ne tou měrou jak tovyzná.čuje zmíněná kopie Novákova výkresu- 



*) Note surquelques nouveaux fossiles découverts aux environs de la ville de Rokican en 1855. Biillet. dcla soc.géolog. 

 de France, t. XIII. 1856. p. 532. — Bsmerkungen uber einige neue Fossilien aus der Umgebung von Rokitzan im silurischen 

 Becken von Mittelbčhmen. Jahrb. d. k. k. geol. Rcichsrnst. VII. 185(5. S. 355. 



