14 



U tohoto druhu lze rozcznati více různých variet, hlavně dle polohy a relativní velikosti očí, dále dle 

 počtu čoček (fa^et), z nichž oko sestává, a konečně dle průběhu švu lícního. 



Nápadnou jest (dle O. Nováka) okolnost, že tyto variety ne- 

 vyskytají se na jihozápadním konci silurského území, t. j. v krajině mezi 

 Rokycany, Mýtem a Hořovicemi, naproti tomu ale na protilehlém konci, 

 v okolí Prahy jsou dosti hojny a s nimi zároveň se tu vyskýtá i typus 

 druhu. 



Variety ty jsou: micropthalma Nov. 



intermedia Nc>v. 



transiens Nov. " ■ 



macrophthalma Nov. 

 Typická forma vsunuje se hledíme-li k uvedeným rozdílům ve ve- 

 liko.-.ti a poloze očí, mezi variety intermedia a transiens. Jako extrém 

 v nepatrném vývinu očí mohl by se jakožto začátek té řady uvésti D. Barroisi Nov., ale ten jest i jinak 

 odlišný, a je správnějším považovati ho za zvláštní samostatný druh. Tím ale není vyčerpán počet variet 

 druhu D. atava; jest ještě několik tvarů, které se zas jinými znaky nežli velikostí a polohou očí liší 

 od typu druhu, a též jsou i různé přechodní formy. Zde omeziti se musíme na variety Novákem pojme- 

 nované. (/. P.) 



Obr. č. 3. Dalmania atava Barr. var. 

 intermedia Novák. — Šárka. D-d^y. 

 Pohled se strany ^i- Originál v geol. 

 ústavu české university. 



A) var. microphthalma Novák. 



Tab. 1. obf. i:}. 



Má nápadně malé oči, jež sestávají nejvýše asi z 50 čoček (ía^et). Jsou silně pošinuty ku předu hlavy 

 a blízko dorsální rýhy na glabelle, tak že přímka, která by spojovala zadní konce obou očí, proťala by konce prvého 

 páru vrásek průčelních. Plocha zřecí je mírně klenuta, a není oddělena od klenby lícní očním lalokem neb vůbec 

 nějakým výstupkem (srov. rod Trimerocephalusl) ; tím upomíná tento druh velice na druh D. BarroisilSlov., rovněž 

 vyznačující se velmi malými ku předu pošinutými očima. Tím, že oči jsou u této variety drobné a ku předu pošinuty, 

 nerozbíhají se zadní větve lícního švu náhle jako rx typu druhu, nýbrž směřují v šikmém plochém oblouku na zad. 

 Vzdálenost mezi zadním okrajem očí a zadní lícní rýhou jest mnohem větší než u typu D. atava a pevná líce zaujímá 

 též dvojnásob tak velkou plochu. 



První glabellární rýha je neobyčejně hluboká, široká a málo zvlněná v průběhu svém. Dorsalní rýhy 

 jsou mělčí než u D. Barroisi a plocha pevných lící vzhledem k pevným lícím je větší než u následujících druhů. 



Výskyt: Šárka, Libuš-Nové Dvory, Ouvaly ; dosti vzácně. 



B) var. intermedia Novák. 



Tab. I. obr. 11, 12. 14; obr. v textu č. 3. 



Oči této odi"ůdy jsou znatelně větší než u předešlé ; lalok oční jest vyvinut, ač slabě, a též i lištna oční; 

 tato je tlustá, krátká a spojuje se s rýhou dorsální (viz obr. 12). Oči jsou tvaru polom ěsíčitého ; zřecí plocha je 

 ukloněna asi v úhlu 45® na venek a sestává asi ze 70 — 80 čoček. Přímka spojující oba zadní rohy oční proťala b}- 

 zadní půli předního laloku průčelního. Větve lícního švu vycház;ejíce od zadních rohů očních béřou se skoro přímo- 



