— IG — 



Dalmanítes oriens Ban. 



Bayyande, Sysí. sil. Vol. I. Suppll. p. 31. PJ. 14. fig. 22—26. 



U tohoto druhu mají oči skoro tutéž vehkost (délku) jako u předešlé variety ; leč někdy klesá počet 

 čoček až asi na 200. To má příčinu vtom, že plocha zřecísúžuje se směrem na zad velmi rychle, tak že i při stejné 

 jinak délce očí vertikální řady čoček jsou stále kratší směrem na zad, a počet čoček na takto omezené ploše menší 

 než by se dle délky očí souditi dalo. Zadní roh očí bývá pouze asi 1 vzdálen od zadní rýhy lícní. — Zadní větve 

 š\'u lícního opisují oblouk, který je ještě více vypouklý ku předu nežli u variety transiens Nov. 



Ostatní rozdíly mezi Dalm. oriens a Dalm. atava, jež Barrande (1. c. p. 32) uvádí, nejsou podstatný, 

 a pohybují se jednak v mezích individuelní variability, jednak jsou asi až do jisté míry i způsobem zachování 

 podiTÍněny. Z toho důvodu lze považovati Barrandův druh Dalm. oriens za pouhou varietu druhu Dalm. atava^) 

 a to tím spíše, anto všechny zde dříve uvedené variety naznačují souvislou řadu (kruh) forem, které se vyšky- 

 tají dokonce i v témž geologickém obzoru. — Že tu máme před sebou řadu forem, tomu nasvědčuje i faktum, 

 že řada ta nekončí náhle v y- nýbrž pokračuje v jeho nadloží, v pásmech a d^-). Jsou to totiž druhy: 

 Dalm. Deshayesi z d^ a. Dalm. Hawlci z d„ — ■ d^. U nich dosahuje počet fa(;et maxima. (Dle Barrandových údajů 

 má oko druhu Dalm. Deshayesi 240 — 300 facet a oko druhu Dalm. Hawlei dokonce 425 — -480 íacet.)^) 



Přehled forem řady DaEm. atava Barr. 



Druh 



Dalm. Barroisi Nov. 

 var. microphthalma Nov. 

 var. inter media Nov. 

 typus 



var. transiens Nov. 

 var. macrophthalma Nov. 

 Dalm. oriens Barr. 

 Dalm. Deshayesi Barr. 

 Dalm. Hawlei Barr. 



Počet faQet 



15—20. 

 50 (max.] 

 70—80 

 kol 150 

 asi 250 

 přes 300 

 asi 200 

 až 300 

 425—480 



+ 

 + 



+ 



+ 



d^ 



Poznámka: Skupina druhu Dalm. atava jest zastoupena též v cizím spodním siluru. Zejména anglický 

 druh Dalm. Llanvirnensis Hicks ze severního Walesu neobyčejně se podobá odrůdě var. microphthalma Nov. 



'■} S tímto náhledem Novákovým nelze mi souhlasili. Dalm. oriens má pygidium, jež se značně odlišuje od pygidií 

 ostatních Dalmanitů z ížiY; mimo to jsou i jiné znaky, jež druh ten různi, a jimž nepřičítal bych hodnotu tak podřadnou; 

 i výskyt jeho (až v d^y b) naznačuje, že jest to spíše samostatný druh. Ohledné výrazu varieta u druhů z a d^, dlužno 

 podotknout!, že správnějším by byl tu výraz mutace (ve smyslu zavedeném Waagenem). (/. P.) 



*) Zda-li jest samostatným členem, nebo pouhou místní vyvinutou facií, jest pro tyto vztahy nerozhodne. 



^) Jak vidno z výkresů jest stále vzrůstající počet fa^et očních v těsné souvislosti nejen s velikostí plochy zřécí 

 nýbrž zároveň též s průběhem lícního švu a polohy očí vzhledem k rýze lícní a okrajům lící. Není tudíž pouhý počet fafet 

 jediným kriteriem pro rozeznání všech výše uvedených odrůd a druhů, jakž by se mohlo snad zato míti dle schématu, 

 jež se nalézá nevypracováno, jen naznačeno, v rkpsu Novákově a doplněno byvši přejato bjdo sem jen k vůli rx^chlejší orientaci. 

 S oněmi varietami asi souvisí odchylky, jež možno konstatovali na pygidiích Dalmanitů z Z),; leč teprve nálezy celých 

 jedinců souvislost onu prokáži. p ) 



