Systematika Atremat Beecher (1891), jako morfologicky nejnižšího řádu ramenonožců, je posud neustá- 

 lená. Ta neustálenost týká se hlavně postavení rodu Lingnlella Salter, Barroiselía Hall, Liiigula Brug a celé řady 

 podrodů rodu Obolus Eichwald. 



Hall a Clarke ve svém díle ,,genera of palaeozoic brachiopoda" (189'2) stanoví dvě čeledi Atremat a to: 

 Oholidae King a Lingulidae Gray. V prvé rozeznávají rody: Obolus Eichwald, Aulonotveta Kutorga, Schmidtiu 

 Yo\hor\h, Mickiujitzia Schmidt, Spondyloboltis M'Coy, 06o/(?//a Billings, Elkania Ford, Botsfnrdia MRiíhew, Neobulus 

 Waagen a Monobolina Salter. Do druhé čeledi řadí rody: Lingiila Bruguiěre, Leptobolus Hall, Glossina Phillips, 

 Dignomia Hall, Lingulella Salter, Lingulepis Hall, Barroiselía Hall a Tomasina Hall. 



Do doby než toto H a 1 1 o v o dílo bylo vydáno, byla známa morfologie jednotlivých rodu až na r. Li)igiila 

 jen velice nepatrně. V této obsáhlé práci poprvé (Davidsonovy publikace nevyjímaje, poněvadž, mimo r. Lingula, 

 neznal u žádného rodu vnitřní organisace) užito vedle tvaru a ozdoby skořápek a úpravy kardinální aree za roze- 

 znávací znaky i postavení a tvar svalových jizev a průběh cévních kanálků. 



Za ne j důležitější systematické dílo vzhledem k Obolidům můžeme však pokládati teprve Mickwitzovo. 

 M i c k w i t z r. 1896 vydal obsáhlou monografii rodu Obolus Eichwald, v níž do všech možných podrobností vy- 

 líčil tvar a stavbu jakož i morfologii vnitřku obou skořápek tak, že se konečně mohlo při dalších systematických 

 a popisných pracech již na něčem positivním dále stavět. Toto Mickwitzovo dílo je ne j důležitější dodnes a jistě 

 i do budoucna pro studium Atremat. Také všechny pozdější studie z něho zcela vycházely. Je jen škoda, že dosud 

 nebyly i jiné rody Atremat a přechodních forem do Neotremat podobně pečlivě monograficky zpracovány. Hlavně 

 pokud se týče r. Obolella, Lingula a Lingulella je naprostý nedostatek podobného zpracování. 



V poskdních letech bylo hojně pracováno v brachiopodech hlavně v Americe a to S c h u c h e r t e m 

 a Walcottem. Schuchert sice již v r. 1893 vydává pojednání o klassifikaci brachiopodů (79), ale tento 

 jeho systém uveřejněný iv Eastmanově anglickém vydání Z i 1 1 e 1 o v y učebnice — ,,Text - book" z r. 1900, 

 neliší se v principu od ostatních starších systémů, aspoň pokud se týče Atremat. Rozdíly jsou jen v podrobnostech. 

 Tak na př. v čeledi Lingulacea Waagen zavádí novou podčeleď Lingulellidae Schuchert, r. Barroiselía klade k Lin- 

 gulidům a pod. Celkem možno říci, že celý tento starší Schuchertův systém je hodně umělý a nepředcházelo 

 j^j jistě důkladnější srovnávací morfologické studium. 



Teprve později, kdy společně s Walcottem a pak W a 1 c o 1 1 sám zpracovávali bohatý americký 

 materiál kambrických a tremadockých brachiopodů, vytvořili systém nový, jednodušší. Tento systém zachovával 

 Walcott v celé řadě monografií kambrických brachiopodů, jež v r. 1912 vydal souborně s menšími opravami 

 a s rozsáhlými doplňky v známém díle ,,cambrian brachiopoda". Po Mickwitzově monografii je tato práce 

 jediným spisem, z něhož možno při lokálních a detailních systematických a morfologických pracech vycházeti. 



V době, kdy Barrande vydával V. díl — brachiopodes — svého díla , .systéme silurien" (1879), 

 bylo celkem velmi málo známo o vnitřní organisaci Atremat. Tehdy známo pouze u r. Lingida Brug. vnitřní za- 

 řízení skořápek a to na základě studií anglických a francouzských autorů na recentních zástupcích tohoto rodu. 

 Rod Obolus Eichw. byl znám jen dosti neúplně. Proto všichni starší badatelé (Davidson, Barrande, 

 Oehlert, Salter, Angelin aj.) kladli většinu atrematických brachiopodů dle analogického tvaru sko- 

 řápek k r. Lingula. Skoro všechny podlouhlé, tvary i mnohé kruhovité sem byly zařazeny. Jednotlivé pak druh\- 

 od sebe rozeznávali jen dle různého tvaru a různých povrchových ozdob skořápek. Dnes můžeme na základě studií 

 Mickwitzových (58, 59), H a 1 1-C 1 a r k e o v ý c h (29), B 1 o c h m a n n o v ý c h (7), S c h u c h e r- 

 tových (79, 80), Walcottových (91, 92, 93, 95) a na základě vlastních pozorování na recentních Liii- 

 gulách, pokud je máme v našem museu, určitě tento rod z našich kambrických a tremadockých Atremat \'}'řaditi. 

 Snad teprve ve spodním siluru se r. Lingida počíná objevovati. 



