- 15 - 



Svalové jizvy centrálu jsou k mediáně šikmo postavené tak, že mezi sebou svírají úhel asi 120°, který 

 je otevřen směrem k zobci. Jsou trochu esovitě stočeny a oba konce mají zašpičatělé. Vnější hroty jsou hákovitě 

 zahnuty směrem ke středu skořápky. V tomto ohybu jsou jizvy také nejsilnější. K těmto vnějším hrotům při- 

 pojuje se vnitřní okraj hlavních cévních kanálků. Po předních okrajích centrálů jde parietální stěna, která, počí- 

 naje od vnitřních jejich hrotu vroubí přední okraj viscerální dutiny. Jistě že v těchto dlouhých jizvách jsou spo- 

 jeny jizvy pravých centrálních svalů se stopami po inserci středních a postranních laterálů, ale nedají se od sebe 

 odděliti. 



Někdy je na jádře zřetelné několikeré opakování centrálů, což jsou jen otisky zachované z různých starších 

 skořápkových prstenců, a které vznikly při velice rychlém rozpouštění skořápek z vnitřku na venek na měkké 

 ještě výplni skořápkové. 



Z ostatních svalových jizev jsou zřetelný úzce oválovité umbonální vtisky, umístěné při vnější stěně 

 hlavních cévních kanálků hned u kardinální aree. 



Dále do předu zase těsně u vnějšího okraje cévních kanálků jsou dlouhé, úzce elliptické jizvy transme- 

 diánů a předních laterálů, jež se od sebe nedají rozeznali. Poloha těchto jizev je u různých forem skořápkových 

 různá. Někdy jsou umístěny hned za jizvami imibonálu, jindy hodně u předu, skoro v polovině délky splanchno- 

 coelové. 



DORSÁLNÍ SKOŘÁPKA. 



Oproti ventrální má dorsální skořápka širší zobcovou část a celkově je vždy o něco menší. Význačný pro 

 dorsální skořápku tohoto druhu je střední vysoký a široký val, který probíhá středem přední poloviny skořápky 

 v pokračování mediánního septa. Směrem do předu se val rozšiřuje a snižuje. Jím a medianním septem rozděluje 

 se skořápka na pravou a levou vypuklou část. Nejlépe se to projevuje u dospělých, širokých exemplářů. 



Kardinální area nemá zřetelný střední žlábek (t. zv. nepravý žlábek stvolový), nýbrž ploše a v jedné 

 rovině lemuje zobcový okraj, jsouc hrubě vzrůstovými lamellami rýhována. Sahá asi do ^/g skořápkové délky. 



Přední část splanchnocoelu je charakterisována na vnitřním povrchu skořápkovém oním výše zmíněným 

 nízkým valem, jehož středem z úzké, dlouhé prohlubinky se zvedá vysoká střední přepážka (medianní septum). 

 Tato přechází v polovici skořápky ve stejně vysoký znenáhla se rozšiřující val, jenž směrem do předu se snižuje 

 v niveau ostatní skořápky. Na okraji přední části splanchnocoelové prostory jsou rozloženy centrály a přední 

 laterály. Jen zřídka je zřetelná stopa parietální přepážky a to ještě jen ona část, která probíhá od vnějších okrajů 

 centrálů sbihavě k zobci. Ještě vzácněji je zachována ona část parietální přepážky, která -spojuje v mírném oblouku 

 centrály s předními laterály. 



Dosti veliké ovální jizvy centrálů jsou imiístěny v malé vzdálenosti po obou stranách mediánního septa 

 tak, že podélná jejich osa je i^ovnoběžná se symetrálou skořápky. Jsou položeny v různé vzdálenosti od kardinální 

 aree u různě dospělých jedinců. Vzdálenost ta kolísá od do ^/^ celé délky skořápkové. 



V předním konci splanchnocoelové prostory, mnohem blíže střední přepážce než centrály, jsou umístěny 

 jizvy předních laterálů. Jsou mnohem menší centrálů, tvaru oválovitého a poněkud do zadu rozbíhavé. 



Hned pod kardinální areou je jediná jizva umbonálního svalu, příčně k mediáně položená a uprostřed 

 dovnitř prohnutá, tak že se zdá při zběžném prohlédnutí, jakoby tu byly vtisky dva. 



Na vnější straně hlavních cévních kanálků, blíže kardinální aree, po obou stranách skořápky, jsou po- 

 dlouhle oválovité vtisky, které, ač zdánlivě jednotné, obsahují analogicky s ostatními oboly jizvy transmediánů, 

 středních a postranních laterálů. Nedají se však posud na materiálu, který mám k disposici, od sebe jednotlivé 

 vtisky rozlišiti. 



Široké hlavní cévní kanálky počínají pod kardinální areou. Široce se rozbíhají do předu v obloucích ne- 

 patrně na venek prohnutých. Někdy v přední části se prohýbají trochu dovnitř. V přední pětině skořápky končí 

 ostrými, krátkými do středu skořápky mírně zahnutými hroty. 



Sekundérni cévní kanálky jsou zřetelné na předních koncích hlavních kanálků. Vnější jsou mírně do předu 

 zahnuty, vnitřní směřují téměř kolmo k mediáně skořápky. 



ROZMĚRY: 



Ventrální skořápka: 



