- 20 - 



ROZMÉKY. 



Ventrální skořápka: G — 18 x 6 — 18 v různých kombinacích. ~" 

 Dorsální skořápka: 5^— 17 X 6 — 18 v různých kombinacích. 



POZNÁMKY. 



Tuto varietu jsem odděhl od typu proto, že má odchylnou strukturu středních vrstev skořápkových. 

 Podobá se sice struktuře areální a střední části skořápek typu, ale má ony koncentrické lamelly žebrovité, tedy 

 mnohem hrubší, válcovitější, ne tedy ploché, vpředu ostře zakončené jako u typu. Tato struktura je podobná 

 oné u předešlé variety — Barrandei — která asi z této se vyvinula. Oproti typu je mnohem menší. 



Klouček (46) označuje tuto varietu jako Obolus n. sp. Pro nový druh jsem se nemohl rozhodnouti, 

 protože vše ostatní mimo znaky výše uvedené se shoduje s druhem Obolus Feistmanteli a s předešlou varietou 

 — Barrandei. 



NALEZI.ŠTÉ. •' '■^ 



\ ■ ■ - 

 J i v i n a. v. 



Ve střední části spodního d a. ~ v hrubých, tmavofialových drobách. Je dosti hojná. Obyčejně z celé, 

 dosti tlusté skořápky je zachován jen bílý vápnitý nebo žlutavý limonitický povlak. 



Obolus (Westonia) lamellosus (Ban.). 



Tab. I. obr. 5 a obr. 3, 4 v textu. 

 Lmgula lamellosa, Barrande 1879, Syst. silur. V., tab. 108., obr. I.; tab. 111., obr. IX. 



Obolus'^ (Westonial) lamellosus (Barr.), Walcott 1912, Cambrian Bracliiopoda, tab. XII., obr. 7, la — d; str. 463. 

 Obolus lamellosus (Barr.), A. Born 1918, Die Calymene Tristani Stufe bei Almaden. Abhandl. der Senckenberg. nat. 

 Cxesell. XXXVI. str. 335. 



Obolus (Westonia) lamellosus (Barr.), Koliha 1818, Bracliiopoda z krušnohorských vrstev, str. 7. 



Druh tento je velice liojný v Libečově (,,Na močidle") a Svárově. Popsán dosud nebyl; existují jen vy- 

 obrazení v Barrandeové díle, která dobře ukazují charakteristickou ozdobu a skladbu skořápek, ale nepodávají 

 v nejmenším obraz vnitřního zařízení. 



Je skutečně velice těžko nalézti exemplář, který by byl zbaven určitého množství povi"chových lamell, 

 aby se objevily jizvy svalové a stopy cévních kanálků. 



Tvar skořápek je více méně kruhovitý, někdy široce vejčitý s delší osou jako mediánou. Ventrální sko- 

 řápky jsou vždy trochu vzadu zúženější, někdy až široce subtriangnlární. Variabilita v tvaru skořápek je tak 

 veliká jako u Obolus Feislmanteli. Najdeme všechny možné přechody od tvaru čistě kruhovitého do vejčitého až 

 triangulárního. Vnější vrstva skořápková bývá velice zřídka zachována. Je hrubě koncentricky a trochu vlnitě 

 rýhovaná jako u zástupců podrodu Acritis Volb. Obyčejně je proniklá krevelem a barvy temně hnědočervené. 

 Pod ní je světlejší vrstva skořápková, která nejčastěji bývá zachována a její povrch byl považován za vlastní 

 povrch skořápkový. Je různě zbarvená (bílá, namodralá, karmínově červená, fialově červená, hnědožlutá) nebo 

 i bezbarvá. Sestává z množství vzrustovj>ch prstenců různě mocných a různě širokých, jichž přední okraje na 

 povrchu a zadní uvnitř skořápky se nestejně odlamují a tím jsou nerovné, jakoby okousané. Každý mladší prstenec 

 podrůstá pod nejbližším starším, .ale často i pod několika staršími prstenci a tím pak zadní a střední část skořápky 

 je mocnější než přední. Tloušťka skořápky ve výši centrálních jizev svalových dosahuje mocnosti až mm pii 

 celkové délce skořápky 12 mm. 



Vzrůstové prstence u podlouhlejších forem jsou nej širší vpředu a v předních postranních záhybech a asi 

 od '/o délky skořápkové se pak směrem do zadu zužují. U kruhovitých skořápek jsou prstence až do ^/g délky sko- 

 řápkové stejně široké a teprve v poslední ^/g se počínají úžiti. 



