hlavních cévních kanálku jsou skoro rovnoběžné s mediánou skořápky a ostatní k nim se stáčejí v obloucích čím 

 dále do zadu mělčích, až nejzadnější kanálky probíhají skoro přímočaře a to kolmo k mediáně. 



Ze svalových jizev podařilo se mi vypreparovat! pouze jizvy centrálů. Jsou eliptického tvaru. Vnitřní 

 oblé hroty dotýkají se úzké přední části viscerální dutiny a vnější sáhají až k hlavním cévním kanálkům. Jsou 

 šikmo k sobě postaveny a svírají úhel asi 160°, který je otevřený směrem k zobci. 



DORSÁLNÍ SKOŘApKA. ' ' 



Kardinální area není dosud známa. 

 • Splanchnocoel sáhá až do poloviny, po případě až do přední třetiny celé délky skořápkové. Jako u všech 

 našich Obolidů i u tohoto druhu je zřetelně zachována jen přední část splanchnocoelová, ohraničená zakřivenými 

 nízkými lištnami (stopy parientální stěny), jež směřují od centrálů do zadu k zobci a do předu k předním 

 laterálům. 



Za centrály, v mediáně skořápky, počíná rýžka, která dále do předu se rozšiřuje y žlábek. Tento končí 

 mezi předními laterály. Uprostřed žlábku asi v polovině vzdálenosti mezi centrály a předními laterály zvedá se 

 střední přepážka, která končí v malé vzdálenosti před předními laterály. 



Asi v zadní ^/s skořápky, po obou stranách střední rýhy, jsou položeny široce oválovité jizvy centrálů 

 s delší osou skoro rovnoběžnou s mediánou. Z jejich vnějších a vnitřních okrajů jdousbíhavě k zobci, trochu dovnitř 

 zakřivené, nízké lištny. Někdy se stává, že zadní hroty centrálů jsou nezřetelně zachovány, takže centrály s oněmi 

 lištnami tvoří široké, dovnitř prohnuté, nízké a ploché valy až k zobci sáhající. Z vnějšku předních hrotů centrálů 

 jdou do předu mírně dovnitř prohnuté podobné lištny, jež zase z vnějšku obklopují vtisky předních laterálů a před 

 nimi se zatáčejí a přecházejí pak do střední široké rýhy. Oboje tyto lištny (na jádrech rýhy) jsou, ja.k \ýše jsem 

 se zmínil, stopy parietální stěny, jež odděluje splanchnocoel od pleurocoelu a brachiocoelu. 



Přední laterály mají jizvy tvaru eliptického a jsou mnohem menší centrálů. Položeny jsou těsně po obou 

 stranách střední rýhy, na jejím předním konci, rovnoběžně s mediánou. 



Hlavní cévní kanálky probíhají v obloucích, jež nejsou tak na venek vyklenuty jako na skořápce ven- 

 trální. Přední jejich konce v ostrou špičku zúžené jsou tím od sebe dosti vzdáleny. 



Vedlejší cévní kanálky vybíhají z vnitřních okrajů hlavních radiálně k mediáně skořápky, z vnějších pak 

 v mírných obloucích k okrajům skořápky. 



ROZMÉRY. 



Ventrální skořápka: délka í^ll min, 



šířka á — 5 nwi v různých kombinacích. 

 Dorsální skořápka: délka .3^— 16ww, 



šířka 4 — 15mm v různých kombinacích. 



POZNÁMKY. 



B a r r a n d e (3) řadil tento druh k r Lingula Brug. Poněvadž neexistuje B a r r a n d e-ův popis tohoto 

 druhu, nevím, jaké měl pro svůj názor důvody. Jistě již zběžný pohled na některý trochu zachovaný exemplář 

 nás přesvědčí, že tento druh je pravým obolem. 



W a 1 c o 1 1 (95) srovnává jej s dr. Obolus [Westonia) stoneamis (Whitfield) a to na základě shodného tvaru, 

 velikosti a hlavně na základě ,, povrchové" ozdoby. W a 1 c o 1 1 neznal ovšem vlastní povrch skořápek našeho 

 druhu, který je, jak výše řečeno, hrubě koncentricky a poněkud vlnitě rýhován, nýbrž usuzoval z ozdoby spod- 

 nější vrstvy skořápkové, do dneška za vlastní povrch skořápek považované (radiální rýžky a jemné nepravidelné 

 vlnky probíhající napříč vzrůstovým prstencům). 



Je-li skořápka našeho druhu zbavena nej svrchnější polohy, pak je tento druh velice podoben druhu Obolus 

 {Westonia) escasoni (Matthew) ze svrchního kambria amerického (Cape Breton), jak je na první pohled zřejmo 

 z obr. l — la—f na tab. XLIX. ve W a 1 c o 1 1 o v ě díle (95). Podobnost je nejen ve tvaru a struktuře povrchové, 

 ale i ve vnitřním zařízení. 



