- 23 - 



Shodnou ozdobu svrchní vrstvy skořápkové s naším druhem mají podrody Mickwitzella Walcott (Mick- 

 witzův Thysanotiis) a Acritis Volb. Od podrodu Acritis se hší však Obolus lamellosus mnohem širším a delším splanch- 

 nocoelem a podrod Mickwitzella je vehce nedokonale znám — lišíť se od podrodu Acritis jen třásňovítoslí oněch 

 koncentrických lamell, což je velíce neurčitý znak. Je tu tedy dvojí možnost. Bud na amerických druzích, patřících 

 k podrodu Westonia Walc, nebyla dosud ona svrchní část skořápky nalezena (což je možné, neboť i u nás z ně- 

 kolika set exemplářů, jež jsem prohlížel, jen nepatrné procento ji mělo částečně zachovanou), anebo se při našem 

 druhu jedná o takového zástupce rodu Obolus, že by docela dobře mohl býtí typem pro nový podrod. Poněvadž 

 však na našem druhu nebyla dosud nalezena kardinální area, aby sloužila k srovnání s podrodem Acritis (podrod 

 Mickwitzella pro neurčitost možno odložiti) a protože dle ostatních všech znaků se náš druh shoduje s podrodem 

 Westonia, zařazuji jej proz;atím k tomuto. 



Svoji novou varietu, zavedenou v předběžné zprávě (48) — elongata — zrušuji, jelikož je to jen forma 

 pouze tvarem obrysu odchylná od typu, což při veliké tvarové variabilitě typu postrádá jakékoliv důležitosti 

 morfologické. 



NALEZIŠTĚ: 



L i b e č o v. 



V údolí Chýňavského potoka na lokalitě zvané ,,Na močidle" a to jak ve světlezelenavých (nižší poloha) 

 tak i v tmavorudých, někdy pruhovaných drobách (vyšší poloha) a ne, jak se dříve za to mělo, jen v oněch tmavých 

 svrchnějších. V poslednějších je ovšem hojnější, ba skořápky jeho tvoří místy celé lumachelly (3, 31, 32, 101, 

 82, 48). 



Skořápky jsou většinou dobře zachované, ovšem pouze pokud se týče struktury povrchové jednotlivých 

 vrstev skořápkových. Jen málokdy ukazují něco z vnitřního zařízení a to ještě pouze na nejstarších, ne j svrchnějších 

 vzrůstových prstencích. Teprve po odstranění několika vrstev skořápkových objeví se jizvy svalové, cévní a j., 

 jak je dospělý živočich měl uspořádány. O složení skořápek soudí Vála a Helmhacker, že jsou směsí 

 kalcitu nebo aragonitu s apatitem (88, 82). 



Jahn (31) (resp. P e r n e r) tvrdí, že tento náš druh je skupinou aspoň tří druhů různých. Píše: ,, Různé 

 obrysy skořápek nejsou pouze dle toho rozdílný, je-li to břišní neb hřbetní skořápka, nýbrž i břišní i hřbetní sko- 

 řápky různých kusů téhož druhu jeví různé obrysy". Je dnes dostatečně známo, jak nemožným rozlišovacím 

 znakem druhovým je obrys skořápek u brachiopodů atrematických. To bychom konec konců nenašli skoro ani dva 

 exempláře stejného obrysu. Jen skladba a ozdoba skořápek a vnitřní zařízení je směrodatné pro rozlišování (ozdoba 

 jen tenkrát, máme-li možnost studovati veliké množství exemplářů s různě zachovanou skořápkou, neboť každá 

 vrstva skořápková jeví jinou strukturu). Jen v hrubých rysech, kdy celkový tvar se nápadně liší {Obolus, Lingu- 

 lella) možno obrys skořápky použiti za rozeznávací znak, ale i tu jen podřadně a odpadá hned, není-li zároveň 

 při něm několik podstatných znaků jiných. Totéž ovšem platí i o celé řadě Jahnových nových Oboleli a 

 Lingul" (31 a 32), které všechny nejsou nic jiného než Obolus lamellosus nebo Lingulella Arachne, jak se o tom 

 ještě později zmíním. 



S v á r o v. 



Krejčí a Feistmantel (50, 52) uvádějí tento druh z tmavorudých a pruhovaných drob, po- 

 dobných oněm ,,Na močidle". 



C h r b i n a. 



Klouček (46) našel Obolus lamellosus pod chrbinskou štolou v narudlé hrubozrnné drobě. 



B o r n (8) uvádí Obolus lamellosus' {Bdivr.) také z vrstev stupně Calymene Tristani (střední spodní silur) 

 od Cannadillas u Almadenu ve Španělsku. Ale zdá se (soudě dle popisu povrchu skořápky), že je 

 to velice problematické určení. 



Celkem nemožno posud určitě stanovití stratigrafickou polohu vrstev s druhem Obolus lamellosus. Nej- 

 pravděpodobněji patří asi do středních poloh spodního d a. 



