1891.| 



Jordskjælvet d. 15de mai 1892. 



13. 



de, at det var jordskjælv. Træerne ved stranden viftede frem og 

 tilbage. 



Svage rystelser før eller etter er, saavidt vides, ikke merket. 



I Nøstdal, ca. 2 1 / 2 mil fra det sted, hvor jeg iagttog jordskjæl- 

 vet, er det iagttaget af flere omtrent kl. 3.50. En fortæller, at 

 lian sad og skrev, men maatte slutte, da rystningen blev saa sterk. 



(Dahl, resid. kapellan.) 



Fra Dale i Søndfjord skriver Nikka Vonen: 



Søndag 15de mai kl. 3.18 e. m. hørtes en dur som af kjø- 

 rende, hvorpaa fulgte en saa sterk rystelse, at jeg beordrede alle- 

 smaapigerne ud af huset. Min broder, som laa paa sin seng, sprang 

 forfærdet op, da han følte en bevægelse som om han laa i en 

 vugge og troede at faa ovnen over sig. En pige, som sad udenfor 

 huset, forklarer, at hun blev med en gang saa rar, vilde besvime, 

 og kunde ikke forståa, om hun havde faaet ondt i øinene, da hun 

 syntes alting bevægede sig op og ned. Da hun imidlertid hørte 

 et sterkt „døn u , straks etter at bevægelsen var begyndt, forstod hun, 

 at det var jordskjælv. 



En af smaapigerne, som stod inde i en gang, blev saa bange, 

 fortæller hun, da elet forekom hende, at nogen sprang paa strøm- . 

 pelæsten nedover trappen, mindst tre gange, uden at hun kunde 

 komme etter, hvem dette var. Kommen ud paa trappen, blev hun 

 saa forundret, fordi hun syntes jernrækværket var saa varmt. Nu 

 skjønnede hun, at noget særligt var paafærde, siden folk sprang ud 

 af huset allevegne omkring. 



Jeg vil bestemme jordskjælvets varighed til 2 — 3 minuter. Idet 

 det begyndte, sad jeg og talede med et par stykker; medens jeg 

 fik eleverne ud antager jeg, et minut er gaaet, hvorpaa jeg gik 

 hen i en anden bygning til en syg, hvilket tog mig vel et minut, 

 og endnu vårede rystelsen. Enkelte mener 4 minuter, hvad jeg 

 ikke kan gaa ind paa, da jeg gik med uret i haanden, etterat jeg 

 kom ud, og er altsaa vis paa den tid, som da medgik. 



Med hensyn til retningen hersker flere meninger. De fleste 

 holder paa syd eller sydvest til nord eller nordost; andre mener 

 omvendt. Jeg vilde dømme paa sydost, men jeg lagde vistnok 

 merke til, at nogle bøger, som laa paa et bord foran et østligt 

 vindu, var gledet hen i vindueskarmen, ligesom en af smaapigerne 

 meddelte, at alle hendes stene var rullet østover (mod skolestuens 

 østlige vindu). En bonde, som jeg netop talte med, antog retnin- 

 gen nv. — so. Han hørte bevægelsen, før han hørte lyden; men 



