10 



James A. Grieg. 



[No. 1 



Den er endvidere runden af de engelske Triton-, Porcupine- og 

 Knight-Errant-ekspeditioner i de britiske farvande paa indtil 358 

 favnes dyb. Ved Nordamerikas østkyst skal arten ifølge Verrill 

 være meget talrig; 97 — 1255 fv. 



Varieteten rosea Danielssen & Koren 

 er, saavidt vides, kun funden ved Askevold (Søndfjord), paa 30 — 50 

 favne, og Nordamerikas østkyst, hvor den ifølge Verrill skal være 

 meget sjelden; 155 — 410 fv. 



Pennatula distorta Danielssen & Koren. 



Denne pennatulide er hidindtil kun funden i Trondhj emsfj orden 

 (V. Storm), Askevold (Søndfjord), 40 — 50 fv., og ved Gulmaren 

 (Bohuslån), hvorfra der åndes et par eksemplarer i Eiksmuseet i 

 Stockholm. 



Varieteten aculeata Danielssen & Koren 

 har konservator Storm fundet i Trondhj emsfj orden ; desuden er et 

 eksemplar blevet tågen vest af Sognefjordens munding af den norske 

 Nordhavsekspedition (stat. 9, 206 fv.). 



Pennatula grand is Ehrenberg. 



Syn.: Pennatula grandis Ehrenberg. 

 Pennatula borealis M. Sars. 

 Pfilella borealis Gray. 

 Ptilella grandis Danielssen & Koren. 



Arten forekommer langs hele vor vestkyst saavel ude ved havet 

 som inde i fjordene; den er nemlig funden ved Lofoten, Helgelands 

 kyster, Munkholmen, Trondhj emsfj orden, 50 — 60 fv. (V. Storm), 

 Herø, Søndmør, Kristianssund, Storeggen, Florø, Bergensfjorden, 

 150 — 200 fv., den store fiskebanke sydvest af Bergen, 100 — 200 fv.. 

 (hvorfra et lidet ungt eksemplar findes i Eiksmuseet i Stockholm), 

 Haakonsund (Korsfjorden), Hardangerfjorden (hvor arten idetmindste 

 gaar ind til Jondal, 400 fv.), Bukkenfj orden, fiskebanken nordvest 

 af Ekersund, 70—100 fv. 



Foruden ved de norske kyster findes pennatula grandis ved 

 Nordamerikas østkyst, 120 — 1255 fv. ; især skal den være talrig 

 ved Nova Scotias og Newfoundlands fiskebanker (Verrill). 



