4 



Gabriel Gkistafson. 



[No. 7 



varet, forsaavidt at de fleste er hele, men derimod saa slidte, at 

 kun et mindretal kan bestemmes; enkelte er endog aldeles uclslidte* 

 I slutningen af den følgende beskrivelse gives en oversigt over de 

 forskjellige mynters antal i fundet. 



Nedlægningstiden kan temmelig nøiagtig bestemmes. Af Knuts 

 168 mynter er 1 af Hildebrands type A, 1 af en ny type, der pas- 

 sende kan benævnes AB, 1 af type B, 62 af type E og 103 af type 

 G. Typerne H — K mangler; men da disse tilhører slutningen af 

 Knuts regjering, er det tydeligt, at skatten er kommen hertil, for- 

 inden de nye mynter var prægede, og nedlagte i jorden, forinden 

 eieren kom i besiddelse af saaclanne. Deres fravær kan nemlig 

 ikke forklares derved, at de skulde være sjeldnere; Hildebrands 

 katalog optager af type E 1509 og af G. 1183 forskjellige eksem- 

 plarer, medens H har 847, I 207 og K 14 eksemplarer. Mynt- 

 typen H har altsaa i slutningen af Kong Knuts tid været meget 

 almihdelig. Forholdet belyses af det store Egersundsfund 1 ); af 

 over 700 Knuts mynter fandtes der kun et eksemplar af typen H. 

 alle de andre var af ældre typer. Og denne H var uden spor af 

 slidtage, med friskt præg „som om den nylig havde forladt mynt- 

 verkstedet"' ; Egersundsskatten er da kommen hertil, forinden Knuts 

 senere mynter er bleven almindelige. Man kan altsaa trygt sætte 

 Nesbøfundets nedlægningstid til 1030 eller noget af aarene nærmest 

 før eller efter dette. Dette modsiges ikke heller af de ikke angel- 

 saksiske mynter i fundet; de yngte af de tyske mynter, som kan 

 bestemmes, er prægede i tidsrammet 1014 — 1029. Den i fundet 

 forekommende russiske mynt kunde vistnok være yngre, da storfyrst 

 Jaroslaw døde først i 1054, men da han besteg tronen i 1016, pas- 

 ser ogsaa dette godt til den givne tidsbestemmelse. Det er de 

 angelsaksiske mynter, som her har beviskraften, og der er ikke tvil 

 om, at fundets sammensætning taler meget sterkt for, at Jaroslaws. 

 mynt tilhører begyndelsen af hans regjeringstid; der vil alligevel 

 blive tilstrækkelig tid for dens overførelse til Norge. De arabiske 

 mynter kan selvfølgelig ikke give nogen oplysning, som tilhørende 

 en tidligere myntimport-periode. 



Bergens Museums angelsaksiske myntsamling har i dette fund 

 erholdt en velkommen forsterkning. Det i 1869 indkomne fund 

 fra Sletheid paa Jæderen hav cl e vistnok beriget samlingen med 



Holmboe i uni versi t e tsp vogram ni ev for 1836 og 1837 samt i Urda li 

 329 og følg. 



