Med stipendium af universitetet har jeg i et par somre fore- 

 taget bundskrabninger i den inderste del af Trondhjemsf jorden, 

 den saakaldte Beitstadfj ord. 



Det indsamlede materiale har jeg underkastet en nærmere 

 bearbeidelse ved Bergens biologiske station, og dette arbeide giver 

 anledning til følgende bemerkninger. 



Som bekjendt staar Beitstadfj orden i forbindelse med den øvrige 

 Trondhjemsfjord ved et dybt og smalt sund, kaldt Skarnsundet. 

 Den danner saaledes et temmelig vel afgrænset bassin, som paa 

 den ene side udsender et par betydelige udløbere i Værrasundet, 

 hvis retning er sydvestlig, og Beitstadsundet, som i begyndelsen 

 gaar mod nord, senere mod nordost. Værrasundet er saaledes 

 parallelt med fjordens længderetning. 



Forskjellige omstændigheder vidner imidlertid om, at Beitstad- 

 fj ordens forbindelse med den øvrige Trondhjemsfjord i s vunden tid 

 har været mere intim end nu er tilfældet. I forbindelse med den 

 egentlige Trondhjemsfjord staar en betydelig fjordarm ved navn 

 Borgenfj orden, hvis inderste del kun ved et forholdsvis lavt og smalt 

 eid er hindret i at kommunicere med Beitstadfj orden. Her har 

 sandsynligvis engang i fortiden været en virkelig forbindelse. 

 Nævnte eid bevirker, at Inderøen med urette bærer sit navn, et 

 navn, som vistnok engang i tiden har været adæqvat. Forekomsten 

 af marine skjæl i de omliggende bygder høit over den nuværende 

 vandstand peger ogsaa paa antagelsens rigtighed. 



Angaaende dybden bemerkes, at den midt efter fjorden holder 

 sig omkring 100 favne; dyb paa adskilligt over 100 favne kan 

 ogsaa paavises. I regelen er der forholdsvis blød lerbund, men 

 paa mange steder optræder større eller mindre rygge (grunde) af 

 bergagtig beskaffenhed, og det er især paa disse, man kan vente 

 at gjøre nogen større fangst med skraben. Paa saadanne grunde 



