4 



0. Nordgaard. 



[No. 2. 



er det ogsaa, at fiskerne fortrinsvis anbringer sine fangstredskaber. 

 Som regel forekommer de ikke ret langt fra land, men de kan ogsaa 

 paavises i midten af fjorden. 



Enkelte af dem er bevoksede med koraller, og de allerfleste 

 med svampe, hvilke omstændigheder muliggjør udfoldelsen af en 

 rig evertebratfauna, som atter har tilfølge, at f. eks. fiske fortrinsvis 

 opholder sig paa dem. 



Undersøgelser over våndets saltholdighed har jeg ikke havt 

 anledning til at anstille; derimod foretog jeg sommeren 1891 endel 

 temperaturmaalinger med dybvandsthermometer ; men mine maalinger 

 er for faa og ufuldstændige ti], at jeg kan opgjøre mig nogen be- 

 stemt mening om temperaturforholdene, I løbet af august lod det 

 til, at temperaturen paa en dybde af ca. 25 m. holdt sig nogen- 

 lunde konstant, medens de ovenfor liggende vandlag var underkastet 

 den daglige periodes virkninger. Fra 25 m. og nedover til bunden 

 (125 m.) holdt temperaturen sig stadig paa -f- 7 0 C, som saaledes 

 var den laveste bundtemperatur i august maaned. 



Saavidt jeg kan forståa, er Beitstadfj orden fattigere paa arter 

 end den øvrige del af fjorden; men til gjengjæld er individantallet 

 for enkelte arters vedkommende overordentlig stort. Heller ikke 

 lykkedes det mig at erholde nogen af de sjeldenheder, som er fundne 

 paa andre steder i fjorden af professor Sars og konservator Storm. 

 Trondhjemsf jorden kan nemlig frembyde saadanne faunistiske rari- 

 teter som brisinga endecacnemos og coronata, rhuocrinus lofotensis 

 og gøndul mirabilis, som ifølge konservator Storm kun er kjendt 

 fra Rødbjerget, samt mange andre. Forresten er de nævnte arter, 

 saavidt mig bekjendt, kun fundne paa dybder, der langt overstiger 

 Beitstadfj ordens, og forsaavidt kunde jeg jo heller ikke vente at 

 finde dem. 



Imidlertid kan dog Beitstadfj orden opvise saavidt sjeldne ting 

 som virgularia affinis, hvoraf jeg fandt et eksemplar ved Rød- 

 skjæret lige ved Stenkjær, et andet ved den inderste Hoø ( 3 /4 mil 

 fra Stenkjær). Paa det sidste sted toges ogsaa en pennatula 

 phosphorea. 



I Skarnsundet fik jeg et eneste lidet eksemplar af solaster fur- 

 cifer, som vel heller ikke til hverdags sees i skrabenettet. 



Jeg kunde her nævne flere sjeldnere forekommende arter, men 

 skal indskrænke mig hertil, da de vil findes i etterfølgende oversigts- 

 liste. 



Hvad specielt Skarnsundet angaar, er det særdeles interessant 



