1892] 



Enkelte træk af Beitstadfj ordens evertebratfauna. 



i zoologisk henseende, da de særegne naturforhold bevirker, at 

 dyrelivet antager en eiendommelig karakter. 



Skarnsundet er 1 / 2 mil langt og ca. Ve mil bredt. Langs efter 

 det gaar en dyb fure, hvor bunden bestaar af temmelig blødt ler 

 med forholdsvis fattigt dyreliv. Paa den ene side af denne fure er 

 der bergbund med en i høi grad ujevn skraaning mod land. Der 

 er afsatser og fordybninger, som minder meget om de tilstødende 

 fjeldsiders ujevne terrænforhold. Paa sine steder optræder tver- 

 furer, som holder en betydelig dybde lige ind mod land. Paa 

 denne grund lever en mængde svampe og koraller, saasom para- 

 gorgia arborea af kjæmpemæssige dimensioner, paramuricea placomus 

 og primnoa lepadifera. Svampene og de døde koralstokke leverer 

 et ypperligt fæste for hydroider, hvis trivsel sandsynligvis begun- 

 stiges af den friske strømveksling. (V. Storm). 



At skrabe paa saadanne steder er et møisommeligt arbeide, 

 da skraben, hvacl øieblik det skal være, hager sig fast enten i ko- 

 raller eller bergfæste; det kan ogsaa hænde, at den fæster sig saa 

 forsvar ligt, at det er umuligt at faa den op. 



Under disse omstændigheder vil selv en energisk skrabning 

 levere et tarveligt billede af bundens dyreverden, og det er derfor 

 sandsynligt, at der i det brogede virvar dernede findes skjult flere 

 ting, som ikke er komne for nogen zoologs øine. 



Det, som især udmerker Skarnsundet i zoologisk henseende, 

 er dets rigdom paa koraller, hydroider og svampe. Af echinoder- 

 merne er det især cucumaria frondosa, som imponerer ved sit antal. 

 Paa sine steder kunde bunden være bogstavelig dækket af denne 

 søpølse. Den almindeligste echinoderm paa noget dybere vand 

 synes at være astrogonium granulare, sjeldnere er derimod astrogo- 

 nium phrygiannm. Chibrella sangvinolenta er ogsaa ret almindelig 

 med begge sine varieteter. Efter fiskernes udsagn lader det til, at 

 synapta inhærens forekommer i Skarnsundet, jeg fandt den imidlertid 

 ikke, derimod toges mindre exemplarer af psoliis sqvamatus. Af 

 echinodermer, som fandtes i Beitstadfj orden, men ikke i Skarn- 

 sundet, kan nævnes, holothuria tremåla og intestinalis samt solaster 

 endeca og ctenodiscus crispatus. Til gjengjeld frembød sidstnævnte 

 sted echinus esculentus og flemingii, toxopneustes pdllidus samt store 

 mængder af ophiacaniha abyssicola, som forresten ifølge Storm ogsaa 

 skal forekomme i Beitstadfj orden. Ophiopholis acideata var almin- 

 delig overalt paa bergbund, ophiotrix fragilis ligesaa, endskjønt ikke 

 i den grad som den første. Antedon tenella isarsii) lod til at trives 



