6 



James A. Grieg. 



[No. 3. 



Hoffmann ogsaa omtaler Ophioglypha sarsii ; hans Ophioglypha ciliaris 

 bør vel derfor rettest betragtes som en varietet af denne art, hvis 

 den da ikke skulde være en Ophiopleura borealis, som jo ogsaa fore- 

 kommer i disse farvande. 



Ophioglypha robusta, Ayres. 



Ophioglypha robusta fandtes ved stationerne 15, 17 — 19, 31, 

 40, 42, 44 — 46. Særlig ved Upernavik synes den at være talrig. 

 Dens yngletid falder antagelig i oktober. 



Ophioglypha nodosa, Liitken. 



Ophioglypha nodosa foreligger, delvis i talrige exemplarer, fra 

 stationerne 13, 15, 17, 18, 31, 42 og 46. 



De mindste exemplarer har en skivediameter af 1 — IV2 mm. 

 og en armlængde af 2 mm. Skivens rygside er bedækket af en 

 stor rund plade, som omgi ves af 5 noget mindre placler, en for 

 hver arm. Armene indeholder 6 led (fig. 1). Det næste stadium 

 har to rækker plader, idet der udenfor den ovennævnte række har 

 dannet sig en ny, bestaaende af 15 plader; af disse ligger der to 

 ved basis af hver arm og en i hvert interbrachialrum. De inter- 

 brachiale plader ligger noget høiere end de brachiale, som maa be- 

 tragtes som radialskjoldene; under den senere udvikling beholder 

 nemlig disse altid sin plads ved armenes basis, mens de inter- 

 brachiale lidt efter lidt rykker tilbage fra skiveranden ved, at der 

 dannes nye rækker plader udenfor dem. Paa dette stadium har 

 skiven en diameter af 2 — 2y 2 mm., armene indeholder indtil 10 led 

 og har en længde af 2 1 / 2 — 3 mm. (fig. 3). 



Ved en skivediameter af 4 mm. og en armlængde af 6 mm. 

 vil man foruden disse 21 plader finde antydning til nye plade- 

 rækker, som holder paa at bryde frem. Hos individer med en 

 skivediameter af 7 mm. har disse brudt frem. Man finder da en del 

 spredt liggende plader mellem centralpladen og første pladerække, samt 

 en række plader mellem denne og de interbrachiale plader. Disse 

 er samtidig rykkede tilbage fra skiveranden, idet der som ovenfor 

 nævnt har dannet sig flere eller færre pladerækker udenfor dem. 

 Desuden finder man plader i mellemrummene mellem de interbra- 

 chiale og radialskjoldene. Den videre udvikling synes kun at fore- 

 gaa ved, at der danner sig flere og flere pladerækker udenfor de 



