8 



James A. G-fieg. 



[No. 3. 



derimod nogle smaa plader, som ligger dels i mellemrummet mellem 

 radialskjoldene og den ovenforliggende radiale plade, dels mellem 

 2 radialia og den nedenfor liggende primære interbrachiale plade. 

 Under den videre udvikling optræder der mellem disse plader flere 

 og flere nye, saa at de tilslut danner ligesom et bølgeformet baand, 

 mellem radialia paa den ene side og radialskjoldene og de primære 

 interbrachiale plader paa den anden. 



Først samtidig med disse sidste pladedannelser finder vi de 

 basale plader. De „underbasale ; ' synes derimod som regel at mangle 

 hos Ophioglypha nodosa; hvis de forekommer, vil man kun finde 

 2 — 3 af dem, mens det normale antal skulde være fem. En fuldt 

 udviklet typisk Ophioglypha nodosa tilhører med hensyn til anord- 

 ningen af skivens dorsale plader den samme gruppe, hvortil Ophio- 

 glypha minuta, Ophiozona marmor ea og Ophiozona tesselata hører, 

 thi ogsaa hos den er radialia kun delvis adskilte ved basalia (kfr. 

 Carpenter, tab. I, fig. 8). Paa det af Liitken afbildede individ er 

 endnu ikke de basale plader dannede, heller ikke er det ovennævnte 

 baand af mindre plader mellem radialia og radialskjoldene samt 

 de primære interbrachialia fuldt udviklet. 1 ) 



Hos Ophioglypha robusta synes udviklingen af skivens dorsale 

 plader at falde sammen med denne arts, dog med den forskjel, at 

 man hos fuldt udviklede exemplarer af Ophioglypha robusta foruden 

 basalia ogsaa vil finde de „underbasale" plader (kfr. Duncan & 

 Sladen 2 ). Denne ophiuride tilhører saaledes samme gruppe som 

 Ophioglypha abyssorum, Ophiomusium validum m. fl. (kfr. Carpenter 

 tab. I, fig. 2). Det er forøvrigt vanskeligere at forfølge udviklingen 

 hos denne art end hos Ophioglypha nodosa, da der, naar bort- 

 sees fra den dorsocentrale plade og radialskjoldene, er mindre for- 

 skjel i form og størrelse mellem cle 21 første plader og de senere 

 pladedannelser hos Ophioglypha robusta end hos Ophiogplypha nodosa. 



Ophiocten sericeum, Forbes. 



Ophiocten sericeum fandtes ved stationerne: 21, 22, 27, 30, 32, 

 34, 40, 46 og 47, ved ingen af clem optraadte den dog i nogen 

 større mængde. 



Flere, særlig ganske unge, exemplarer mindede ved anordningen 



2 ) Addit. ad Hist. Ophiurid., part. I, tab. II, fig. 9 a. 



2 ) Mem. on the Echinodermata of the Arctic Sea etc, tab. IV, fig. 7. 



