1892.] 



Grønlandske ophiurider. 



9 



af armenes insertion og af den rad papiller, som kanter skiven og 

 de tre første armrygplader mere om Sars's Ophioglypha gracilis end 

 om Ophiocten sericeum. Mellem denne form og den midt typiske 

 Ophiocten sericeum fandtes der dog alle overgangsformer. Dette 

 materiale viser saaledes ligesom Nordhavsexpeditionens, at Ophio- 

 glypha gracilis kun er en ung form af Ophiocten sericeum. 



Amphiura sundevalli, Muller & Troschel. 



Denne egte arktiske art foreligger kun i nogle faa defekte 

 exemplarer fra station 32. Skivediameter 3 — 9 mm. 



Ophiopus arcticus, Ljungman. 



Nogle faa exemplarer af denne merkelige ophiuride forekommer 

 fra stationerne 26, 40, 44 og 45. Det største exemplar havde en 

 skivediameter af 5 mm. og en armlængde af 18 mm. Det manglede 

 ganske den fordybning eller fold, som ofte hos ældre individer an- 

 tyder genitalspalten. 



Ophiopholis aculeata, 0. F. Muller. 



Denne art, som ifølge Lutken skal være den ved Grønlands 

 kyster hyppigst optrædende ophiuride, foreligger i talrige exem- 

 plarer fra stationerne 15, 17, 18 og 19. Samlingen indeholder 

 desuclen nogle unge exemplarer fra Norman Light, Labrador, 60 fv. 



De grønlandske exemplarer adskiller sig fra de norske ved sin 

 størrelse og ved skivens rigere forsyning med torne. Mens Ophio- 

 pholis aculeata ved vor vestkyst sjelden naar en skivediameter af 

 15 mm. og en armlængde af 50 mm., finder man r et hyppigt grøn- 

 landske exemplarer, som har en skivediameter af 22 mm. og en 

 armlængde af 70 mm. Ved Grønland synes, at dømme efter dette 

 materiale, den tornede form (Liitkens hg. 16) 1 ) at være den almin- 

 deligste, ved vor vestkyst optræder derimocl den glatte form (fig. 15) 

 hyppigere. Det maa dog bemerkes, at individer fra Lofoten og 

 særlig fra Finmarken nærmer sig meget de grønlandske saavel med 

 hensyn til størrelse som til skivebeklædning. 



x ) Op. cit., part. I, tab. II. 



