4 



Gjengjæld at indeholde Protokoller og Dokumenter af langt større 

 Ælde end noget andet bergensk Laug har efterladt sig. Medens 

 de i Bergens Museum bevarede Laugsprotokoller næsten alle tilhører 

 det 18de Aarhundrede, idet kun Snedkerlauget kan opvise en For- 

 handlingsprotokol fra 1683 og Glarmesterlauget en Svendebog fra 

 1699 incleholcler Guldsmedelaugets Lade Protokoller og Doku- 

 menter fra det 16de Aarhundrede. Den ældste Hovedprotokol er 

 nemlig paabegyndt 1567 og det ældste Dokument er et Skindbrev 

 fra 1568, hvorved Kristoffer Valkendorf konfirmerer Guldsmedenes 

 Artikler, „som de under dennem selv paa kongelig Majestæts naa- 

 digst Behag bevilget og bejaet have, altid saa at holdes skulle." 



Det er at antage, at man her er i Besiddelse af Materiale 

 ligefra Laugets første Tid, idet Lauget først kan være dannet nogen 

 Tid efter de „fif Amtens" Opløsning, hvilket skecle i 1558. Ifølge 

 Valkendorfs Relation af 1559 havde Tyskerne ved Amternes Spræng- 

 ning 4 Guldsmedboder med 2 Mand og 1 Dreng i hver, og da det 

 vides, at ikke samtlige tyske Haandværkere forlod Byen ved denne 

 Lejlighed, men at nogle unclerkastede sig den nye Ordning og svor 

 Kongen Lydighed, er det ikke usandsynligt, at ogsaa et Par Guld- 

 smecle er blevne tilbage. Herfor taler ogsaa clen Omstændighed, 

 at de første Guldsmede, der tindes indskrevne i Borgerbogen, er 

 indførte netop 1558, nemlig Johan Lampe og Johan Froint Jar 

 (Froiar), tydeligvis tyske Navne. 



Den efter den tyske Udvandring indtraadte Haandværksfrihed 

 og dermed følgende Forvirring, hvoraf Forfatteren af „Den norske 

 So" giver et saa drastisk Billede, har snart ført Tidens Haand- 

 værkere, for hvem Korporation var en naturlig Ting, til fastere 

 Sammenslutning. Den stigende Mængcle af ,,Bønhaser og Fuskere" 

 har snart lært dem, at det gjaldt at værne om fælles Interesser, 

 og et saadant Værn var kun at tinde i Laugsinstitutionen. Og er, 

 som jeg formoder, nogle af de tyske Guldsmede blevne siddende 

 igjen i Bergen, har det ligget nær for disse, opdragne som de var 

 inden de tyske Laugs faste Former, at søge snarest istandbragt en 

 laugsmæssig Sammenslutning mellem Byens Guldsmede. Sig imellem 

 er de da blevne enige om de Laugsartikler, som Kristoffer Valken- 

 dorf konfirmerede 1568, hvilke utvivlsomt er elet bergenske Guld- 

 smedelaugs ældste Artikler, og da den første Protokoltilførsel tinder 



a ) Cfr. mine Meddelelser om Laugsprotokoller m. v. i „Bergens Museums 

 Aarsberetnmg for 1890" VI. 



