6 



J. Brunchorst. 



[No. 8. 



skogen forekommende planter. Af de her opregnede kommer man 

 da nærmest at tænke paa solidago, paa hvilken det imidlertid var 

 mig umuligt at finde nogen sopform, der skulde kunne tænkes at 

 høre ind under cyklusen. 



Særlig naar jeg tager hensyn til det negative udfald af forsøg 

 med direkte smitteoverførelse af peridermium paa fure, hvilke jeg i 

 sin tid foretog sammen med den desværre siden afdøde forstkandidat 

 Ole Evenstad, vil jeg selvfølgelig ikke paastaa, at soppen ikke er 

 vertskiftende. Derimod tror jeg sikkert at kunne fastholde, at den 

 hos os i tilfælde har en anden vertplante end andetsteds iagttaget. 



I Danmark er peridermium pini ifølge Eostrup 1 ) temmelig 

 ufarlig for den almindelige fure (men derimod meget ødelæggende 

 for Weymouthsfuren) ; i vort lands sydlige egne er den ogsaa lidet 

 farlig; i Finmarken derimod meget skadelig. Dette er et forhold, 

 der gjentager sig ogsaa for andre sopsygdommes vedkommende og 

 som vistnok tør antages at hænge sammen med, at de slette vege- 

 tationsforholde der nord virker i ringere grad hemmende paa para- 

 siternes end paa vertplanternes udvikling. Derfor kan ogsaa soppe, 

 som paa andre steder kun optræder saprofytisk, i disse umilde egne 

 antage parasitisk levevis. 



Hypoderma pinicola nov. sp. 



Fig. 2. Sporesæk og iso- 

 lerede sporer af hypo- 

 derma pinicola. 



Frugtlegemerne optræder paa begge sider 

 af furenaalene som stregformede, brungraa 

 striber, hvis længde varierer mellem 1 å 2 

 og 10 millimeter. De aabner sig ved en 

 længdespalte og indeholder traadformede pa- 

 rafyser og kølleformede, sicldende sporesække 

 med 8 sporer i hver (fig. 2). Herved er sop- 

 pen tydelig skilt fra h. suleigenum Rostr., med 

 hvilken den forøvrigt stemmer meget overens, 

 men som kun har 4 sporer i hver sæk. 



Sporerne er kølleformede, usepterede, farve- 

 løse, tykkest i den øvre ende og omgivet af et 

 tykt slimdække (fig. 2). 



De naale, * som angribes af soppen, antager 

 en blegt gulgraa eller rødgraa farve, der i 



x ) De farligste snyltesvampe. (Kjøbenh. 1889.) 



