8 



J. Brunchorst. 



[No. 8. 



Den finmarkske sop forekommer som sagt hyppig paa pinus 

 silvestris, men ikke alene, som af Saccardo angivet, saprofyt. 

 Den er overordentlig hyppig paa affaldne furekviste og meget al- 

 mindelig som saprofyt f. eks. efter peridermium pini corticola, men 

 optræder ikke ganske sjelden som selvstændig parasit paa fure, hvor 

 den da paa stammen af det forøvrigt aldeles friske og sunde træ 

 bevirker kræftsaar, kanske især paa stammens nedre del. De furer, 

 hvor jeg har seet soppen optræde paa denne maade, var alle ganske 

 unge smaatræer, som den visselig tildels ødelægger. 



De af l. chrysophthalma bevirkede kræftsaar ligner ganske dem, 

 der bevirkes af lærkesoppen og af lachnella pini Brunch. (se neden- 

 for) og tiltrænger ingen yderligere omtale. Dog vil jeg fremhæve, 

 at frugtlegemerne, naar soppen optræder parasitisk, synes at være 

 noget mindre, end naar den vokser paa fuldstændig død bark, saa 

 den altsaa i første tilfælde mere skulde nærme sig til l. calycina. 

 Desværre er en stor del af mit indsamlede materiale af denne sop 

 bleven ødelagt af mugsop, saa jeg ikke mere har anledning til at 

 faa underkastet forholdet mellem de to nærstaaende arter en nøi- 

 agtigere undersøgelse. 



Lachnella pini nov. sp. 



Paa pinus silvestris optraadte paa forskjellige steder i Fin- 

 marken en til discomyceterne hørende sop, der, saavidt jeg har 

 kunnet erfare, hidtil ikke er kjendt, og som har særskilt interesse 

 af den gruncl, at den hos furen bevirker en sygdom, eler vistnok er 

 af ganske stor betydning som ødelægger af efterveksten i det nord- 

 ligste Norges skovtrakter. 



Soppens frugtlegemer mincler i sin form om dasyscypha calycina 

 (Schum.) Fuck. (i den pathologiske literatur almindelig kjendt under 

 navnet peziza willJcommi Hartig), men er adskillig større og af en 

 anden farve. 



Frugtlegemerne er kortstilkede (stilken ca. Va mm. høi), af fast, 

 læderagtig konsistens, indtil 5 mm. i gjennemsnit, udvendig mat 

 brunfarvede, laadne af brune haar og skjæl. Den skiven omgivende 

 rand er hvidagtig, skiven rødgul, glat. 



Sporesækkenes længde er ca. 100 ^, tykkelsen 8— 9.5{j.; de inde- 

 holder 8 egformede, encellede farveløse sporer, hvis længde andrager 



