1892.] 



Nogle norske skovsygdomme. 



9 



til 19 å 20^, med en tykkelse af 6.5 — 8.5 ja. Mellem sporesækkene 

 er der talrige traadformede parafyser, der er af samme længde 

 som sporesækkene, men ganske tynde (1 — 2 f*). Langs randen af 

 frugtskiven sidder der en tæt kant af lange, stive, brune haar med 

 kornet, ru ydervæg. 



Paa tversnit viser ydersiden af frugtlegemerne sig at være dan- 

 net af udvendig brunfarvet pseudoparenchvmatisk væv, hvis tykkelse 

 omtrent svarer til sporesækkenes halve længde. Mellem det og 

 hymeniet et minclst ligesaa tykt løsere, farveløst hyphelag. 



Soppen findes ikke opført i Saccardos Sylloge fungorum og 

 heller ikke i den øvrige mig tilgjængelige liter atur og maa vistnok 

 ansees som en ny art. 



Som det fremgaar af den ovenanførte beskrivelse, blir den 

 nærmest at henføre til slegten lachnella Fr. Summa p. 365 (kfr. 

 Saccardo 1. c. vol. VIII. p. 391). Dog skiller den sig fra de 

 fleste andre toc/me^a-arter ved frugtlegemernes temmelig tydelige 

 stilk, men lader sig paa den anden side ikke henføre til nogen af 

 de nærstaaende slegter (lachnellulci, dasyscypha eller trichopeziza) 

 paa grund af sporernes form og de traadformede parafyser. 



Lachnella pini forekommer paa barken af grene og stammer 

 af pinns silvestris og optræder sikkert parasitisk, men lever ogsaa 

 saprofytisk paa de dræbte barksteder og vistnok ogsaa paa døde 

 grene. Frugtlegemerne har jeg fundet paa grene og stammer, hvis 

 tykkelse varierer mellem 1 / 2 og 5 cm., og hvis alder er mellem 2- — 3 

 og ca. 30 aar. De ganske unge grene dræber soppen saa hurtigt, 

 at nogen saardannelse ikke finder sted. Barken dør paa det an- 

 grebne sted, og grenen eller stammen gaar tilgrunde ovenfor dette. 



Er den angrebne stamme noget ældre og kraftigere, saa fore- 

 gaar der en ganske lignende kamp mellem denne sop og vertplanten 

 som mellem dasyscypha calycina og lærketræet. Barken sprækker 

 op over angrebsstedet, og tykkelseveksten slutter her for at foregaa 

 med saa meget større intensitet paa den modsatte side. Derved og 

 ved den begyndende dannelse af „grojare" omkring saar stedet op- 

 staar paa den ene side en indsænkning, paa den anden en udsvulm- 

 ning af grenen eller stammen, og tilslut dannes et mere eller mindre 

 udpræget „kræftsaar" ganske analogt med det, som bevirkes af 

 d. calycina. Paa vedføiede planche sees et saadant saar paa en 

 ca. 30aarig stamme, der saavel ovenfor som nedenfor sopstedet var 

 fuldstændig frisk og velvoksen og i det hele ikke viste noget andet 

 tegn til sygdom end netop det afbildede kræftsaar. Stammen var 



