1893.] 



Bergens G-uldsmedelaugs ælclste Dokumenter. 



7 



som Aar 1648 var i Amtet, fornyet og renskrevet disse Artikler 

 (Dokument V). 



Lægges til alt foran anførte den fra 1567 regelmæssig førte 

 Laugsprotokol, der benyttedes lige til 1725, da først en ny anskaffedes, 

 viser det sig, at her foreligger en utvivlsom Kontinuation, der fører 

 til den Slutning, at Guldsmedelaugets Begyndelse maa sættes til 

 den af mig i „Meddelelser om bergenske Guldsmecle" satte Gramse, 

 nemlig 1566 — 67. En saadan Kontinuation har Lauget selv alticl 

 betragtet som givet, idet det ved de mange forskjellige Lejligheder, 

 hvor det gjaldt at hævde Laugets Rettigheder, stedse har paabe- 

 raabt sig Valkendorfs Konfirmation af 1568 som Urdokumentet, og 

 det langt op i vort Aarhundrede. Dette Dokuments Betydning 

 viser sig aldrig at være bleven underkjendt af de Myndigheder eller 

 Domstole, for hvilke Lauget har procederet. 



Man faar overhovedet det Indtryk, at de norske (in casu 

 bergenske) Haandværkerforhold i hine Tider var saa løse og uregel- 

 mæssige og Regjeringens Holdning saa vaklende og inkonsekvent, 

 at et bestemt Billede vanskelig lader sig danne. Det hele er for 

 uroligt og Hydende. Man synes at have hjulpet sig saa godt man 

 kunde ved private Initiativer og officielle Stadfestelser, indtil Kristian 

 IV tog Sagen i sin Haand. For Guldsmedenes Vedkommende skecle 

 dette allerede 1608, idet den af Kongen i dette Aar udgivne Or- 

 dinans og Skråa for Guldsmedene gjaldt alle saaclanne saavel i 

 Danmark som i Norge. Det var først Forordningen af 1621, som 

 gav et almindeligt Paabud om Laug, efterat Kongen i 1613 havde 

 gjort et mislykket Forsøg paa at ophæve al Laugstvang og gjennem- 

 føre Næringsfrihed. 



Men at opstille disse Aarstal (1608 eller 1621) som Grænsen 

 for Laugs væsenets Optræden i Norge, lader sig ikke gjøre. Guld- 

 smedenes Laug i Bergen var, som efterfølgende Dokumenter viser, 

 ordnet i fuld Overensstemmelse med Ticlsopfatningen i de Lande, 

 hvor Laugsinstitutionen var af gammel Dato. Og at man over- 

 hovedet herhjemme har følt Trang til en korporationsmæssig Ord- 

 ning af disse Forhold, viser den „Skik og Ordning", som Vinzens 

 Juel med Borgermastre og Raad opretter paa Bergens Raadstue 

 1573, hvor det i § 15 heder (Paus Side 361): den, som er ind- 

 kommet udi Borgerskab for en Haandværksmand, hvad Embede han 

 kan, skal blive derved og bruge samme Embede, og overgive Kram- 

 bod, Udfærd og almindelig Slagteri .... Og heller ikke skal nogen 

 Borger, som bruger Krambod og Udfærd, indfalde udi noget Haand- 



