8 



Johan Bøgh. 



[No. 6 



værks Embede. — Her gaves ligesom en Anvisning til laugsmæssig 

 Sammenslutning, idet det paabødes, udelukkencle at virke som Haand- 

 værker i et bestemt Fag, hvilket naturlig maatte føre til Varetagelse 

 af fælles Interesser. Skildringen i „den norske So", forfattet 11 

 Aar efter Vinzens Juels „Skik og Ordning", viser vistnok, at Til- 

 standen ikke havde forbedret sig, men paa samme Tid er Guid- 

 smedelaugets Eksistens et Vidnesbyrd om, at Haandværkerne inden 

 bestemte Fag har søgt at give sine egne Forhold faste og bestemte 

 Former ved Dannelsen af Laug efter uclenlandsk Mønster. 



I Danmark erholder de forskjellige Laug nye Skraaer hele det 

 16de Aarhundrede igjennem. Der er Grund til at antage, at norske 

 Haandværkere, under den herskende Forbindelse mellem Bigerne, 

 elterhaanden har følt Trang til lignende institutionsmæssig Ordning, 

 hvad alene Forholdet til fremmede Svende, der jo var underkastet 

 Laugsreglerne fra deres Hjemstavn, maatte gjøre ønskelig, da saa- 

 danne Svende, ved at arbejde hos Mestere, der stod udenfor Laug, 

 senere ikke betragtedes som „zunftige" i deres Hjemland. Laugs- 

 væsenet i Norge har saaledes i det 16de Aarhundrede efterhaanden 

 skabt sig saa at sige selv og i hvert enkelt Tilfælde skaffet sig 

 officiel Stadfæstelse, uden at Eegjeringen har tåget sig af Spørgs- 

 maalet paa den mere direkte Maade, som skede i Danmark. Ial- 

 fald har de danske Herremænd, som paa Kongens Vegne konfir- 

 merede Haandværkernes selvgjorte Artikler, havt fuldt Kjendskab 

 til Laugsinstitutionen fra deres Hjemland, en Grund mere til, at de 

 ikke modsætter sig de norske Haandværkeres Ønsker, der altsaa 

 ikke møder dem som noget fremmed eller nyt og som heller ikke 

 forekommer dem at være „ubillige eller imod Loven". 



