20 



Indberetning 1893 



hvert øieblik nogle tilhørere gaar, medens andre kommer istedet, 

 dels frembyder Museets samlingslokaler næsten ikke paa noget sted 

 en hensigtsmæssig plads for nogen ansamling af publikum. Denne 

 sidste vanskelighed var tidligere ikke tilstede i særlig grad, men er 

 bleven særdeles generende i de senere aar, da alt disponibelt rum har 

 maattet tåges i brug til opstilling af skabe og montrer. Samler 

 publikum sig paa et bestemt sted, saa spærres derfor gjennemgangen 

 for de øvrige, hvad der med det store besøg om søndagen ofte er 

 yderst generende. (Besøget andrager for 1892 i de to aabnings_ 

 tider om søndagen til gjennemsnitlig 413 personer.) Dette i for- 

 bindelse med den anden omstændighed, at samlingsrummene er 

 absolut uopvarmede, og derfor lidet egnede for længere tids stille- 

 staaen i en stor del af aar et, har gjort det mere og mere vanskeligt 

 at faa disse demonstrationer i ordentlig gjænge, og noget synderlig 

 udbytte tror vi heller ikke, det besøgende publikum har af dem, da 

 den meddelte viden ikke kan blive andet end løsrevne, tilfældige 

 brokker. 



Derimod mener bestyrelsen, at det vilde være overordentlig 

 ønskeligt, om der i aabningstiden om søndagen i særskilte, opvar- 

 mede lokaler, der er tilgjængelige fra samlingen af, til bestemte 

 timer kunde af holdes foredrag og demonstrationer, ved hvilke sam- 

 lingsgjenstandene forklaredes og gjennemgikkes. Disse foredrag 

 maatte beregnes paa et publikum, hvis eneste fordannelse var folke- 

 skolens, og danne sammenhængende rækker, af hvilke hver udgjorde 

 et hele for sig og behandlede en sammenhørende del af samlingen. 

 De mindre gjenstande kunde man ved disse foredrag fremvise, idet 

 de, naar foredragslokalet var hensigtsmæssigt beliggende, uden 

 synderligt besvær for leiligheden kunde udtages af samlingen. 



Vi tviler ikke paa, at foredrag scm disse, nær knyttede til 

 samlingerne og ledsagede af talrige demonstrationer, vilde blive 

 sterkt søgte og i høi grad sprede naturvidenskabelig kundskab og 

 interesse og forstaaelse af vore oldtidslevninger, paa samme tid som 

 de ikke vilde volde forøget udgift for Museet eller staten, idet de 

 vilde kunne afholdes af Museets faste konservatorer, uden særskilt 

 godtgjørelse. Skulde foredragene udstrækkes udover de fag, disse 

 repræsenterer (f. eks. til mineralogi og geologi), saa vilde man 

 antagelig kunne paaregne støtte af arbeiderforedragenes bestyrelse. 



En absolut hindring for istandbringelsen af foredragskurser af 

 denne art ligger imidlertid deri, at der ikke findes noget foredrags- 

 lokale paa Museet og ikke i den nuværende med samlinger over- 



