35 



ved Rønne kun er en lille Rest af disse Forvitringsmasser, der under 

 Istiden er bleven særlig beskyttet umiddelbart bag den høje Granit- 

 rand. Ussing (1902) synes ogsaa at ville tilskrive Forskydninger eller 

 i det mindste Bevægelser i Jordskorpen nogen Andel i Beskyttelsen 

 af Kaolinen ved Rønne; hvorvidt Ussing her tænker paa rigtige For- 

 kastninger, hvorved Kaolinen og Oinraadet Vest derfor er blevet 

 sænket ned i Forhold til Granitomraadet, eller paa en uregelmæssig 

 Sænkning, som har været størst mod Vest, lader sig ikke se af hans 

 Udtalelser. Imidlertid vil jeg senere bestræbe mig for at vise, at næppe 

 nogen af disse to Forklaringsmaader egentlig bringer fuld Klarhed. 



Et i de senere Aar udkommet Arbejde af H. Rösler: Beiträge 

 zur Kenntniss einiger Kaolinlagerstätten (Neues Jahrb. f. Min. etc., 

 Beilageband 15, 1902, S. 231 — 393), har udførligt behandlet Kaolinens 

 Dannelse. Forfatteren gaar Litteraturen nøje igennem og har under- 

 søgt Prøver fra et stort Antal Kaolinforekomster. Som Resultat frem- 

 hæver han (S. 392 — 393), at Forvitring og Kaolinisering er to vidt for- 

 skellige Processer, og at Kaoliniseringen betinges af varme Opløsninger 

 eller Dampe, der er komne fra Jordens Indre og rimeligvis skriver sig 

 fra en Tid med mere intensiv vulkansk Virksomhed, altsaa sandsyn- 

 ligvis fra Tiden nærmest efter Eruptionen af de oprindelige Graniler 

 eller andre krystallinske Bjærgarter. 



Blandt Beviserne for sine Anskuelser fremhæver Rösler, at der 

 i Kaolin findes en Række sekundære Mineraler, som skal være op- 

 staaede navnlig ved Indvirkning af kemisk virksomme Gasarter. Af 

 disse karakteristiske Omdannelsesmineraler har han fundet en hel 

 Række i de Prøver fra Rabekkegaard og Buskegaard, som han nær- 

 mere har undersøgt. Han udtaler ogsaa, at Forchhammer's Tydning 

 er ganske overensstemmende med hans Undersøgelser. 



Selv om dette Arbejde lægger et tungt Lod i Vægtskaalen til Gunst 

 for den Opfattelse, at Kaolinen er opstaaet under Indflydelse af Gas- 

 arter og varme Opløsninger fra Jordens Indre, bør det ikke skjules, 

 at Spørgsmaalet endnu ikke er afgjort, men maaske længe vil vente 

 paa sin endelige Løsning. En gammel Teori om, at Kaolinen skulde 

 være dannet under et Dække af Kulfløtser, der indeholder Svovlkis, 

 hvor da Svovlkisen ved Iltning har leveret svovlsyreholdigt Vand, der 

 har omdannet Feldspaten til Kaolin, er dukket op i en ny Form, idet 

 man 1 ) forklarer Kaolinen som et Resultat af Indvirkning paa Feld- 

 spaten af det humussyreholdige Vand, der fandtes i de Moser og Sumpe, 

 hvor autoktone Stenkul- eller Brunkulslag aflejredes. Der er ogsaa 



') H. Stremme: Ueber Kaolinbildung*. Zeitschr. für praktische Geologie: 

 Jahrg. 16. 1908. S. 122. 



H. Stremme : Ueber die Beziehungen einiger Kaolinlager zur Braunkohle. 

 N. J. M Jahrg. 1909. Bd. 2. S. 91—120. 



3* 



