34 



Om Beskaffenheden af de nederste 37 ni meddeles intet andet, end 

 at man ikke har naaet Klippe, og at Materialet var sandholdigt. Man 

 maa dog anse det for rimeligt, at Materialet i de 250' (78,5 m), som 

 man har boret ned i Kaolinen, har været en forholdsvis lidt omdan- 

 net Granit. Omdannelsen er saaledes rimeligvis trængt en Del dybere 

 ned, end det med Sikkerhed kan godtgøres i det her leverede Profil. 



Kaolinens Dannelsesmaade. 



Spørgsmaalet om, ved hvilke Processer Kaolinen er opstaaet at 

 Graniten, har været Genstand for forskellige Anskuelser; dette gælder 

 baade Spørgsmaalet i al Almindelighed og særlig den bornholmske 

 Kaolin. Den ældste Anskuelse om Kaolinens Dannelse, som frem- 

 sattes af Werner, var, at Kaolinen var opstaaet ved Forvitring, der 

 fra Overfladen var trængt ned i Bjærgartsmasserne. Allerede temme- 

 lig tidlig fremkom en anden Opfattelse, der først udtaltes af L. v. 

 Buch, men som udformedes videre af Forchhammer, om en ind- 

 vendig fra virkende Aarsag til Kaolindannelsen ved Indvirkning af 

 Vanddampe og kemisk virkende Gasarter, der fra Jordens Indre steg 

 op i Spalter i Graniten. Denne Anskuelse om Kaolinens Dannelse 

 benyttede selvfølgelig Forchhammer til at forklare den bornholmske 

 Kaolins Tilblivelse. Cohen og Deecke (S. 33) satte ogsaa den born- 

 holmske Kaolins Dannelse i Forbindelse med Sprækker i Graniten, 

 men tog Afstand fra Forchhammers Forklaring med opstigende, over- 

 hedet Vanddamp som Virkemiddel. Johnstrup synes ikke at have 

 udtalt sig angaaende Kaolinens Dannelsesmaade. 



En ganske anden Forklaring af den bornholmske Kaolindannelse 

 giver Ussing (1902. S. 65—67; 1904. S. 39—40), der mener, at Kao- 

 linen er opstaaet ved Forvitring fra Overfladen, en Forvitring, der 

 dog er foregaaet allerede i den palæozoiske Tid eller maaske i Begyn- 

 delsen af den mesozoiske. Dette slutter han af, at Kaolinen dækkes af 

 mesozoiske Dannelser, saaledes som det senere vil blive nærmere ud- 

 viklet. Ussing fremhæver, at den normale Forvitring i Nutiden ikke 

 paavirker den bornholmske Granit saaledes, at dens Feldspat om- 

 dannes til Kaolin, saaledes er f. Eks. i Granitgruset ved Aarsdale 

 Feldspatkornene næsten friske. Ussing (1904) henleder ogsaa Op- 

 mærksomheden paa, at der hist og her inden for Granitterrænet fin- 

 des »Steder, hvor man kan paavise en virkelig Forvitring med Dan- 

 nelse af fint, hvidt Kaolinpulver«. Disse Forekomster af Kaolin uden 

 for Kaolinomraadet ved Rønne er kun ganske ubetydelige, og jeg skal 

 senere redegøre for de Forekomster af den Art, som jeg har haft Lej- 

 lighed til at undersøge. 



Ussing antager, at det øverste Parti af hele Granitterrænet sand- 

 synligvis i Triastiden har været omdannet til Kaolin, og at Kaolinen 



