25 



Græsholm Gangene minder meget lidt om Nexø Sandstenen; sna- 

 rere skulde man kunne tænke sig en Sammenhæng med Ræt-Lias 

 Sand. Navnlig skulde Bindemidlets Farve og Natur ligesom Fore- 

 komsten af Stykker af Ler eller Skifer i den graa Sandsten kunne 

 tale herfor. 



Der kan saaledes være Rimelighed for, at de Sprækker (»Jord- 

 skælvssprækker«), der er bleven udfyldte med disse Sandstensgange, 

 er opstaaede i forskellige Tidsrum. Den Forskel i Retning, der ogsaa 

 kan iagttages ved de forskellige Forekomster, naar man tager Svanike 

 Omraadet under et, kan meget godt stemme sammen med, at de er 

 dannede paa forskellige Tidspunkter. 



Granitens Forvitring. 



Granilen har Tiderne igennem fra dens oprindelige Dannelse som 

 last Stenart været udsat for Indvirkning af forskellige Kræfter, baade 

 indvendig fra, fra Jordens Indre, og udvendig fra, fra Atmosfæren. 

 Selvfølgelig kan disse Kræfter have virket sammen saaledes, at det 

 ikke er let at angive, hvilken Del i Resultatet hver har haft, ligesom 

 det til Tider jo ogsaa kan være vanskeligt at sige, ved hvilke Pro- 

 cesser et bestemt Resultat er fremkommet. Naar det gælder Granitens 

 Forvitring og navnlig Dannelsen af Kaolinen, maa man tage disse 

 Forhold med i Betragtning. 



Af Graniten — ligesom iøvrigt af andre lignende, krystallinske 

 Bjærgarter — kan man finde to forskellige Produkter af Omdannelse 

 ved senere Kræfters Indvirkning, dels en, hvor Forandringen udeluk- 

 kende eller i langt overvejende Grad er fysisk, dels en anden, hvor 

 den er kemisk. I det første Tilfælde opstaar der Granitgrus, i det 

 andet Kaolin. (En tredje Forvitringsform, der opstaar under særlige 

 klimatiske Forhold, er Lateritdannelsen ; ogsaa den er et Resultat af 

 kemiske Omdannelser). 



Ved Indvirkning af Atmosfærens Kræfter: Sol, Regn og Frost, 

 sker Forandringerne navnlig paa den Maade, at Sammenhængen mel- 

 lem Bjærgartens Bestanddele formindskes, saa at Bjærgarten falder 

 hen i Stykker eller smuldrer hen. En Bjærgart, som er stærkt for- 

 kløftet, saaledes som Graniten er det mange Steder paa Bornholm, 

 navnlig paa Øens Nordkyst, vil, naar den er udsat for Sol og Regn 

 og Frost, let skilles ad i skarpkantede Stykker efter Forkløftningens 

 Retning. Her gaar Forandringen hyppig ikke længere end til Over- 

 fladen, saa at man, naar man slaar igennem den ydre, oftest sorte 

 eller mørke Forvitringsskorpe, træffer Bjærgarten ganske frisk og ufor- 

 andret. I andre Tilfælde gaar Forvitringen ind i Bjærgarten og løsner 



