24 



større Granitfragmenter. Sten arten er graa, temmelig grovkornet med 

 enkelte større Korn, og alle Kvartskorn er vel afrundede; mange Ste- 

 der er den næsten kvartsitisk, andre Steder er et leragtigt Bindemiddel 

 vel udviklet. I Sandstenen kan man en enkelt Gang se et mindre 

 Stykke af Ler eller Lerskifer. Man kan meget tydelig i Bjærgarten 

 se en Parallelstruktur, der er parallel med Sidevæggene. 



Nr. 2. Paa Østsiden af Græsholmen gaar der omtrent i Retnin- 

 gen N — S en lille Dal, der adskiller et smalt ydre Parti fra Holmens 

 Hovedparti; denne Dal er dannet ved Granitens Forkløftning og mu- 

 ligvis ved Forvitring af en Diabasgang, da Diabasstykker er meget 

 hyppige her paa Stranden. Mod Syd danner denne Dal en lille Bugt, 

 og her findes den anden Sandstensgang. Dens Retning er NV — SØ, 

 og den kan følges ca. 7 m. Dens Mægtighed er 15 cm, men kan gaa 

 ned til 5 cm. Bjærgarten er lysegul af Farve og temmelig finkornet 

 med enkelte større Kvartskorn og Stykker af frisk Feldspat. Kvarts- 

 kornene er vel afrundede og ikke stærkt sammenkittede. Kiselsyre- 

 holdigt Bindemiddel synes at mangle, men mellem Kornene kan man 

 stedvis iagttage en lysegul eller gulhvid, leret Substans. 



Hvad Sandstensgangenes Tilblivelse angaar, har vi ovenfor med- 

 delt den Forklaring paa deres Dannelse, som Ussing har givet. Om 

 deres Alder kan man ikke udtale noget bestemt, da man ikke har 

 fundet Forsteninger eller andre Fragmenter af kendt Alder i dem. De 

 Sandstens- og Sandaflejringer paa Bornholm, med hvilke man skulde 

 kunne sætte disse Sandstensgange i Forbindelse, er den kambriske 

 Nexø Sandsten, Ræt-Lias Sandet og Kridtets Grønsand. 



Ussing kommer for Gangene i Svanike Omraadet til det Resultat, 

 at det er lidet sandsynligt, at de kan høre sammen med Ræt-Lias 

 Sandet, paa Grund af Forekomsten af frisk Feldspat i Sandstensgan- 

 gene, eller med Grønsandet, da der i Gangene ikke er fundet Glau- 

 konitkorn eller Pseudomorfoser af saadanne. Som det mest sand- 

 synlige anser han, at de staar i Forbindelse med mere feldspatfattige, 

 men dog noget 1er- og jærnholdige Varieteter af Nexø Sandstenen. 

 Ussing udelukker dog ikke den Mulighed, at de stammer »fra en 

 maaske lidet mægtig Sandaflejring, af hvilken ingen anden Rest end 

 selve Gangene er tilbage«. 



For Aakirkeby Gangens Vedkommende udtaler han, at den paa- 

 faldende minder om de almindeligste, feldspatrige Varieteter af den 

 nærliggende Nexø Sandsten. 



For de nyfundne Ganges Vedkommende maa vi udtale, at Sten- 

 artsmassen i Sandstensgangen ved Præstebo i Paradisbakkerne ikke 

 minder saa lidt om Nexø Sandstenens nedre Lag, der indeholder 

 meget af jærnholdige Bestanddele og ogsaa en Del Ler. (Se Afsnittet 

 om Nexø Sandstenen). 



