16 



De bornholmske Pegmatitgange indeholder meget faa Mineraler 

 i Modsætning til Pegmatitgangene i det skandinaviske Grundfjælds- 

 massiv, der hyppig indeholder store Mængder af sjældne Mineraler. . 

 I de bornholmske Pegmatitgange er endog Glimmeren sjælden, Mu- 

 skovit er vistnok aldrig fundet; m. H. t. Biotit er det værdt at nævne 

 de gamle Brud i Vestermarie Højlyng som Findested for større Stykker 

 og Blade. Flere Steder, f. Eks. i Paradisbakkerne og i Granitbrudet 

 ved Klippegaard har man fundet Molybdænglans, og ved Skovgaard 

 i Bodilsker Beryl. Mere spredt over hele Øen forekommer Flusspat 

 med violet Farve og Magnetjærn eller Titanjærn. 



I denne Sammenhæng bør man omtale, at der N for Nexø ved 

 Stranden lige N for Forkastningsgrænsen mellem Graniten og Nexø 

 Sandstenen findes en ejendommelig, kobberkisførende Bjærgart, der 

 synes at optræde gangförmig med en Brede af ca. 1,5 m og en Ret- 

 ning af omtrent 0 — V (eller maaske snarere parallelt med Forkast- 

 ningssprækken mellem Nexø Sandstenen og Graniten). Denne Bjærgart 

 karakteriseres af Cohen og Deecke (S. 21 — 23) som et af en kloritisk 

 Substans atter sammenkittet Granitgrus. Bjærgarten indeholder for- 

 uden Kloriten og de fra Graniten hidrørende Bestanddele Kobberkis 

 og gediegent Kobber samt Blyglans. Disse metalholdige Mineraler 

 indeholdes dog kun som ganske smaa Korn, der er indsprængte spredt 

 i Stenarten, saa at denne er ganske værdiløs som Malm, særlig da 

 Mineralerne kun forekommer i meget smaa Kvantiteter. Da Ørsted, 

 Esmarch og Forchhammer 1819 besøgte Bornholm, undersøgte de 

 ogsaa denne Forekomst og gik ned i Bjærgarten til en Dybde af 4 m; 

 fra den Tid stammer et Vandhul, der endnu kaldes Ørsteds Kilde, 

 og som var Aabningen til et Skakthul. Endnu i de sidste Aar har 

 man haft i Tanke at aabne Bjærgværksdrift her; saa indgroet er denne 

 Kobberforekomst i Folkets Fantasi. 



Ligesom Pegmatitgangene bestaar Aplitgangene af de lyse og 

 sure Mineraler, Kvarts og Feldspat, men i Aplitgangene er disse ud- 

 viklede som meget smaa Krystaller; paa sine Steder er Bjærgarten 

 meget finkornet og ligner nærmest en Sandsten. Dens Farve er næ- 

 sten hvid eller lyst rød. Disse Gange er sjældent af større Mægtig- 

 hed, en Brede af 20 cm maa anses for relativt stor; de forløber næ- 

 sten retliniet, og Grænsen mod den tilgrænsende Granit er altid skarp 

 og tydelig. Man maa antage, at disse Gange først er dannede, efter 

 at Graniten er udbrudt og størknet, men deres Dannelse maa dog 

 staa i umiddelbar Forbindelse med Granitens, og samme Grundmasse, 

 samme Magma, har sikkert givet Materiale til begge disse Dannelser. 



Aplitgangene er relativt sjældne i Bornholms Granitomraade ; 

 egentlig er de kun hyppige i en Varietet, nemlig Vang Graniten, hvor 

 den bedste og rigeste Forekomst findes ved Korsbjærg 1200 m N for 



