11 



ved Ravnebrohuset og Lilleborg. Paa Christiansø forekommer ogsaa 

 en lignende rødlig Granit, der ikke er udpræget stribet. Inden for det 

 nævnte Omraade kan man iagttage Variation baade med Hensyn til 

 Farven, saa at denne gaar mere i rødlig eller i graalig Retning, og 

 med Hensyn til Stribningen; Bjærgarten gaar fuldkomment uden 

 Grænse over i den stribede Granit. Denne Varietet kan minde meget 

 om Hammer Graniten x ). 



En anden, lysere rødlig Varietet, der er mere linkornet og 

 jævnkornet og har de mørke Bestanddele ligelig fordelte over hele 

 Bjærgartsmassen, forekommer dels NØ for Hasle ved Frigaard og 

 Baasgaard i Rutsker og dels ved Lehns Klint SV for Gudhjem. 



Af mørkere Varieteter af den stribede Granit er der sær- 

 lig at bemærke to, der begge forekommer i den østlige Del af Øen, 

 nemlig dels i Paradisbakkerne og dels ved Haldegaards Mølle i Øster- 

 larsker, lige uden for Gudhjem. 



Paradisbakke Graniten er meget mørk med rigelig Horn- 

 blende sammen med Biotiten og næsten hvid eller lysegraa Feldspat. 

 De mørkere og lysere Bestanddele er ordnede i meget uregelmæssige 

 Striber saaledes, at Graniten faar et flammet Udseende, hvad derjgør 

 den meget brugelig som Bygningssten, navnlig til Søjler og andet 

 finthugget Arbejde. Den brydes i et Stenbrud ved Præstebo i Ibsker. 

 Denne Granitvarietet forekommer i den nordvestlige Del af Paradis- 

 bakkerne og i Himmelhøj, som ligger noget nordligere ; den gaar uden 

 Grænse over i den almindelige stribede Granit, som baade nordligere, 

 f. Eks. i Egnen af Lyrsby, og sydligere ved Ellegaard i Bodilsker og 

 i Slamrebjærg har en lidt mørkere Farve end almindeligt. 



En anden mørk Varietet af den stribede Granit forekommer 

 paa et meget lille Omraade ved Haldegaards Mølle. Det er en meget 

 mørk, noget blaalig Stenart uden Spor af Stribning, men med et noget 

 spættet Udseende, der fremkommer dels ved, at Feldspaten (Orto- 

 klasen) hyppig er udskilt i store graalige Krystaller, og dels ved, at 

 Hornblenden hyppig forekommer i store Sammenhobninger af meget 

 smaa Krystaller. Med Undtagelse af de porfyrisk udskilte Feldspat- 

 individer er hele Massen linkornet og de enkelte Mineralelementer 

 meget løst sammenføjede. Saavel Plagioklas som Biotit synes kun 



■) Det er sikkert dette Forhold og Forekomsten af rødlige Graniter i Nær- 

 heden af Hasle, der har foranlediget Cohen og Deecke til at regne 

 Hammer Graniten som Type for deres »Hauptgranit«, medens de betrag- 

 tede den stribede Granit som en Modifikation af denne. Et nøjere Kend- 

 skab til Graniternes Udseende hele Øen over har foranlediget Ussing til 

 at regne den stribede Granit som den mest udbredte og de andre Varie- 

 teter som Modifikationer deral, en Anskuelse, hvortil jeg etter hele min 

 Erfaring fuldtud kan slutte mig. 



