Granitomraadet. 



Graniten. 



I~îovedmassen af Bornholm (ca. 2 /s af Øens hele Areal) ind- 

 tages af Granitmassivet. Dettes hele Masse viser sig at være af en 

 nogenlunde ensartet Oprindelse; Bjærgarternes geologiske Forhold 

 frembyder ikke nævneværdige Forskelligheder, og, hvad der er det 

 vigtigste, der findes ingen Indlejringer af andre Bjærgartstyper, naar 

 man ser bort fra Diabas- (og Sandstens-) Gangene samt Pegmatit og 

 andre underordnede Udskillelser. I det store og hele frembyder heller 

 ikke Granitens Overfladeformer Forskelligheder, der kunde have sin 

 Grund i en indre geologisk Forskel, men deres Udformning er for 

 den allerstørste Del et Udtryk for udvendigfra virkende Kræfters ud- 

 formende Evne. 



Skønt Hovedmassen af Graniten er temmelig ensartet, og det ikke 

 er muligt sikkert at iagttage nogen væsentlig Forskel i Dannelses- 

 maade og Alder, kan man dog i Granitmassivet udskille forskellige 

 Typer, som har en lokalt samlet Forekomst. Hovedmassen af Born- 

 holms Granit viser en tydelig Indvirken af mekanisk Tryk, den er 

 en »stribet Granit«. 



Denne Granitens noget skifrede Struktur blev ganske naturlig en 

 Grund til, at der opstod forskellige Anskuelser om den bornholmske 

 Granits Natur og Oprindelse; Ørsted og Esmarch, som udførte den 

 første geologiske Undersøgelse af Bornholm, kom til det Resultat, at 

 Hovedmassen var Gnejs, dog fremgaar det tydeligt af deres Udtalelser, 

 at de ikke var saa ganske sikre i deres Sag. 



Forchhammer og Jespersen sluttede sig nærmest til denne An- 

 skuelse; dog benytter de Benævnelsen »Granitgneus«, hvori man kan 

 se et Udtryk for en Uvished eller i det mindste en Fremhævelse af 

 den strukturelle Ejendommelighed. Johnstrup derimod opfattede Born- 

 holms Grundfjæld som Granit, der dog lokalt antog et temmelig gnejs- 

 agtigt Udseende. 



En speciel og moderne Undersøgelse af Bjærgarterne i Bornholms 



