4 



førtes, som allerede omtalt, til »Overgangsbjerget«, d. v. s. til Dannelser 

 mellem Grundfjældet og Karbon, saa at Forhaabningerne om at finde 

 Stenkul i Skifrene paa Sydlandet, hvor man havde boret ved Vase- 

 gaard, maatte anses for ugrundede. 



De bornholmske Stenkul havde man tidligere været tilbøjelig til 

 at sammenligne med de nordtyske Brunkul og regne dem som hørende 

 til »det opskyllede Land«. Kommissionen bestemte derimod disse 

 Dannelser som hørende til »Fløtsbjerget«, hvilket dog ikke bør for- 

 staas som en nøjagtig Angivelse af deres Alder, men kun saaledes, 

 at de var aflejrede i et Tidsrum mellem Begyndelsen af Karbon- 

 perioden og Slutningen at Kridtperioden. Denne Udtalelse var i prak- 

 tisk Henseende af stor Betydning, da den i høj Grad var egnet til at 

 bestyrke Forhaabningerne om et rigt Udbytte af de bornholmske Kul. 

 Kalkstenen ved Amager omtales som Kridtkalk. 



Da Kommissionen det følgende Aar 1819 skulde fortsætte sit Ar- 

 bejde, lagde den Vejen til Bornholm over Skaane og besøgte bl. a. 

 Höganäs Kulværk, Kalkstensbrudet i Fågelsång, Alunværket ved An- 

 drarum og Sandstensegnen i det sydøstlige Skaane. Herved fik man 

 tydelig og klart at se, hvor nær en Overensstemmelse der er mellem 

 Bornholm og Skaane i geologisk Henseende, og dette fremhæves og- 

 saa bestemt i den Beretning, der afgaves om den anden Rejse. Blandt 

 de geologiske Iagttagelser, som da gjordes, maa særlig fremhæves Bo- 

 ringen i Grønsandet, hvorved man gik 53 m ned i Kridtet. 



Hovedformaalet med disse to Rejser var at undersøge, hvad der 

 fandtes i Bornholms Bjærggrund af praktisk brugbare Stoffer, og Be- 

 retningerne beskæftiger sig da ogsaa meget med disse og fremsætter 

 Forslag til deres videre Udnyttelse paa forskellige Maader. Alligevel 

 meddeles der ogsaa Iagttagelser og Anskuelser af meget teoretisk Na- 

 tur, f. Eks. om de »plutoniske Hævninger«, der har løftet Bornholm, 

 og »de løse Jordlag«; her omtales, at der i Leret paa Nordøstkysten 

 findes »Brudstykker af hele den Dannelsesfølge, der udgjør Landets 

 Sydegn.« Til Støtte herfor anføres ogsaa Sandstenen mellem Gud- 

 hjem og Bobbeaas Udløb, der identificeres med Overgangssandstenen 

 paa Sydlandet. 



Dette var Forchhammers første geologiske Arbejde og rimeligvis 

 ogsaa det, der bestemte hans Bane som Geolog; men skønt han fra 

 den Tid stadig nærede en levende Interesse for Bornholms Geologi, 

 har han i det lange Tidsrum, næsten et halvt Aarhundrede, hvor han 

 var beskæftiget med geologiske Arbejder, kun udgivet en eneste Af- 

 handling, der udelukkende vedrører Bornholms Geologi. I hans for- 

 skellige Afhandlinger om Danmarks geologiske Forhold findes dog 

 hist og her Bemærkninger om Bornholms Geologi. 



Aaret 1837 udgiver han en større Afhandling »De bornholmske 



