75 



op til nogle faa cm, medens det i Soldatergaards Kalk brud i Gen- 

 nemsnit var 30 cm. Derover fulgte Skifre uden Forsteninger, paa 

 begge Steder af henved 3 m's Mægtighed, til Dels forvitrede og lerede. 

 Det ovennævnte Konglomerat er ganske overensstemmende med et 

 tyndt Lag, der ved Kalkbrudet i Tommarp 1 ) i det sydøstlige Skaane 

 danner Grænse mellem Ortocerkalken og Kalken med Trinucleus cos- 

 cinorrhinns. Dette Lag er en haard, splintrende, mørk Kalksten, og 

 efter de Iagttagelser, jeg ovenfor har meddelt, maa del anses for sik- 

 kert, at denne Zone med Trin. coscinorrhinus mangler paa Bornholm 

 og rimeligvis repræsenteres af de Skifre uden Forsteninger, der over- 

 lejrer Ortocerkalken. 



De Steder, hvor Dicellograptusskifrene gaar i Dagen, er dels i Læsaa 

 ved Vasegaard og Hullegaard og dels ved Risebæk. Den fuldstændige 

 Lagrække findes dog kun paa et Sted, nemlig N for Vasegaard, hvor 

 man kan følge Serien fra Ortocerkalken op til Trinucleusskiferen. 



Her kan man lige oven paa Ortocerkalken i Brinken 0 for Aaen 

 iagttage graa eller brunlig Skifer og derover en lysegraa, næsten hvid 

 Skifer, der til Dels forvitrer til Ler, og øverst en graa, lidt brunlig 

 Skifer med ujævnt Brud og uregelmæssige, lysere, »alge« lignende Teg- 

 ninger i Stenartsmassen. I den vestlige Side af Læsaa ser man saa 

 lidt sydligere og vestligere et sammenhængende Profil af Skifre, der 

 kan følges helt til Broen og til Vasegaards Have. I den nordlige Ende 

 af dette Profil genfinder man den samme, lidt brunlige Skifer med 

 ujævnt Brud og lysere Tegninger; af denne Stenart fandtes her et 

 1,4 m mægtigt Lag, og derover begyndte en Skifer med jævnt skifret 

 Brud og talrige Graptoliter. Disse Skiferlags Graptoliter er ikke de- 

 tailleret bearbejdede, men som de mest karakteristiske og hyppigste 

 maa anses: Dier anog raptus Clingani Carr. og Diplograptus foliaceus 

 Murch. Desuden forekommer der Arter af Slægterne Dicellog raptus 

 og Climacog raptus. Selvfølgelig forekommer der lidt forskellige Kom- 

 binationer af Arter paa forskellige Niveauer, hvad der skulde kunne 

 føre til Opstilling af forskellige Zoner, saaledes som Tullberg (1882)" j ) 

 har gjort det, idet han opstillede følgende 4 Hovedzoner; 



4. Zone med Climacog raptus styloideus Lapw. (yngst). 

 3. — — Dier anog raptus Clingani Carr. 

 2. — — Climacog raptus Vasae Tullberg m ser. 



1. Skifre uden Forsteninger (ældst). 



Af Grunde, som jeg senere nærmere skal udvikle, anser jeg det 

 for rigtigst foreløbig ikke at prøve nogen Zoneinddeling, men at hen- 



x ) Beskrivelse til Kortbladet »Simrisham« S. G. U. Ser. Aa. Nr. 103. 

 2 ) Tullberg's Skema er ogsaa in extenso gengivet af Johnstrup i Geologie 

 von Bornholm. 1891. S. 26. 



